КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа № 552/8657/25
Провадження № 1-кс/552/2132/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.25

20 жовтня 2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ відділу поліції № 1 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацевлаштованого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Полтави звернулася слідча СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенант поліції ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у межах кримінального провадження № 0001032 від 18.10.2025.

Своє клопотання старша слідча обґрунтовує тим, що СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що Близько 00 год 09 хв 18.10.2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за кермом легкового автомобіля «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , заїхав на подвір`я багатоквартирного житлового будинку № 27 по вул. Симона Петлюри у м. Полтаві.

Реагуючи на високу швидкість руху зазначеного транспортного засобу в житловій зоні, місцевий мешканець ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який разом зі знайомими сидів за столом у розташованій навпроти входу до третього під`їзду зазначеного будинку альтанці, голосно вигукнув услід автомобілю: «Дебіли, куди ви так летите?!»

Разом із ОСОБА_8 у альтанці на той час відпочивали та вживали алкогольні напої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зупинивши автомобіль на відстані кількох десятків метрів від альтанки, ОСОБА_6 вийшов із салону у супроводі трьох чоловіків, які їхали з ним на пасажирських місцях.

Пройшовши приблизно половину відстані від автомобіля до альтанки, ОСОБА_6 звернувся до присутніх там осіб у викличній та агресивній формі із запитанням: «Хто тут дебіл?»

Після того, як у відповідь пролунало зустрічне запитання: «Навіщо так залітати?», ОСОБА_6 , оцінивши обстановку, а також фізичний і психологічний стан ОСОБА_8 та ОСОБА_11 як сприятливі для самоствердження, на ґрунті раптово виниклої конфліктної ситуації сформував умисел на спричинення тілесних ушкоджень представникам гурту, від якого пролунала образа на його адресу.

З цією метою ОСОБА_6 , усвідомлюючи відсутність будь-якої реальної загрози своєму життю та здоров`ю, а також наявність можливості уникнути конфлікту, повернувся до автомобіля, дістав із багажника дерев`яну биту для крикету марки «GM Flare DXM», взяв її до рук та швидкими, широкими кроками попрямував до альтанки. Позаду нього, зберігаючи певну дистанцію, прямували троє його супутників.

З огляду на загрозливі дії з боку ОСОБА_6 та його супроводу, ОСОБА_11 піднявся з-за столу й став біля входу до альтанки, а ОСОБА_9 вигукнула, що викличе поліцію.

Близько 00 год 10 хв 18.10.2025 року поблизу входу до альтанки, розташованої у дворі будинку № 27 по вул. Симона Петлюри у м. Полтаві, ОСОБА_6 , діючи з мотивів помсти за образу та прагнучи принизити опонентів шляхом побиття, з непрямим, неконкретизованим умислом, бажаючи та допускаючи заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю потерпілого, але не усвідомлюючи повною мірою тяжкості можливих наслідків, наніс один раптовий сильний удар із замаху битою по голові ОСОБА_11 , від якого той втратив свідомість і впав на землю обличчям униз.

У результаті удару ОСОБА_6 ОСОБА_11 спричинено умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а саме: відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку тяжкого ступеня з формуванням правобічних епідуральних та субдуральних гематом, забій-гематом правої гемісфери головного мозку, двобічний субарахноїдальний крововилив, пневмоцефалію справа, переломи склепіння та основи черепа, забій-гематоми м`яких тканин лобних ділянок з обох сторін і тім`яної ділянки справа.

Після цього ОСОБА_6 спробував підняти непритомного та скривавленого ОСОБА_11 , але, оцінивши наслідки удару, залишив потерпілого, відкинув биту вбік і побіг до автомобіля, закликавши своїх знайомих утекти.

Далі, зірвавши з автомобіля передній і задній номерні знаки, ОСОБА_6 о 00 год 12 хв 18.10.2025 року сів за кермо «Toyota Camry» та, швидко рухаючись заднім ходом, виїхав із двору, залишивши місце події разом із трьома супутниками.

Під час виїзду автомобіля з подвір`я ОСОБА_8 кинув у транспортний засіб дерев`яну биту.

У цей же час, о 00 год 12 хв 18.10.2025 року, ОСОБА_9 телефоном звернулася на лінію «102» із повідомленням про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , після чого викликала бригаду екстреної медичної допомоги.

О 15 год 09 хв 18.10.2025 року за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 було затримано в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, оскільки повідомлення очевидців та очевидні ознаки на місці події вказували на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Під час затримання ОСОБА_6 , посилаючись на ст. 63 Конституції України, відмовився від надання будь-яких пояснень щодо обставин, які стали підставою для його затримання.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

18.10.2025 слідчою, за погодженням з прокурором, згідно вимог ст.ст. 42, 276-279 КПК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

За наведених обставин слідча просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. В обґрунтування вимог клопотання ствердила, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор та слідча у судовому засіданні вказане клопотання підтримали з мотивів наведених у ньому та просили задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилались на те, що підозрюваний у вчиненому щиро кається, бажає надати матеріальну допомогу потерпілому, сприяти органу досудового розслідування у встановленні обставин вчинення кримінального правопорушення, позитивно характеризується за місцем де проходив практику під час навчання, має освіту, міцні соціальні зв`язки, дружину, під час повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну долучився до волонтерської діяльності, тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та покладені на підозрюваного обов`язки зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та зможуть запобігти ризикам, заявленим стороною обвинувачення.

Заслухавши прокурора, слідчу, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У свою чергу, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу, що передбачено ч. 1 ст. 183 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ці обставини, за приписами ст. 178 КПК України, визначаються через оцінку: 1) вагомості доказів для підозри; 2) тяжкості можливого покарання; 3) віку та стану здоров`я; 4) міцності соціальних зв`язків (місце проживання, наявність родини, утриманців тощо); 5) наявності місця роботи або навчання; 6) репутації; 7) майнового стану; 8) наявності судимостей; 9) дотримання умов запобіжного заходу; 10) наявності повідомлення про підозру у вчиненні іншого правопорушення; 11) розміру майнової шкоди чи доходу, вагомості доказів цього.

У практиці ЄСПЛ (п. 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: витягом з ЄРДР від 18.10.2025 (а.с. 8), рапортом старшого інспектора-чергового ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_12 (а.с. 9-10), протоколом огляду місця події від 18.10.2025, проведеного за адресою: м. Полтава, вул. Симона Петлюри, 27 (а.с. 11-12), постановою про визнання речовим доказом від 18.10.2025 (а.с. 13-14), протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 18.10.2025 (а.с. 15-18), копією паспорту свідка ОСОБА_10 (а.с. 19), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2025 (а.с. 20-21), довідкою до протоколу впізнання за фотознімками від 18.10.2025 (а.с. 22), протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18.10.2025 (а.с. 23-25), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2025 (а.с. 26-27), довідкою до протоколу впізнання за фотознімками від 18.10.2025 (а.с. 28), протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18.10.2025 (а.с. 29-32), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2025 (33-34), довідкою до протоколу впізнання за фотознімками від 18.10.2025 (а.с. 35), протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 18.10.2025 (а.с. 36-37), консультаційним заключенням від 18.10.2025 (а.с. 38), мультиспіральною комп`ютерною томографією від 18.10.2025 (а.с. 39), протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 18.10.2025 (а.с. 40-41), протоколом огляду цифрового носія від 18.10.2025 (а.с. 42-65), протоколом огляду цифрового носія та інформації, що міститься на ньому від 18.10.2025 (а.с. 66-72), протоколом обшуку від 18.10.2025, проведеного за адресою: м. Полтава, вул. Озерна, 48 (а.с. 73-81), постановою про визнання речовим доказом від 18.10.2025 (а.с. 82-84), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.10.2025 (а.с. 87-91), протоколом особистого обшуку затриманого та огляду речей, які знаходяться при ньому від 18.10.2025 (а.с. 92), характеризуючими документами ОСОБА_6 (а.с. 93-106).

Вказані документи, на переконання слідчого судді, можуть свідчити про причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто підозри у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Наявні у матеріалах досудового розслідування докази, на переконання суду, пов`язують підозрюваного ОСОБА_6 з подією кримінального правопорушення «поза розумним сумнівом».

Щодо доведеності наявних ризиків, суд зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що саме по собі не виключає можливості його ухилення від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на характер інкримінованого діяння та особу підозрюваного, суд встановлює наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого і свідків.

Так, ОСОБА_6 , після вчинення кримінального правопорушення, залишив місце події, зняв номерні знаки з автомобіля та переховувався у домоволодінні своїх батьків у сільській місцевості, де згодом був затриманий. Постійного місця роботи він не має, джерело стабільного доходу відсутнє, утриманців не має, що свідчить про слабкі соціальні зв`язки.

Крім того, у підозрюваного наявні реальні можливості незаконного впливу на свідків і потерпілого, оскільки троє невстановлених осіб, які перебували з ним під час вчинення злочину, покинули місце події разом із ним і можуть бути схильні до узгодження позиції під його впливом.

У сукупності наведене свідчить про схильність підозрюваного до ухилення від кримінальної відповідальності, можливість перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні та необхідність застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою застосувати до ОСОБА_6 слідчий суддя вважає неможливим, з огляду на особу підозрюваного та наявні ризики; заставу недоцільно застосовувати, оскільки інкримінований злочин вчинено із застосуванням жорстокого фізичного насильства; домашній арешт не може бути застосований, з огляду на непропорційність передбачених ним обмежень встановленим ризикам у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, підозрюваний підлягає постійному контролю, з метою запобігання переховуванню, впливу на свідків.

На переконання слідчого судді, відсутні підстави для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 184 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених із застосуванням фізичного насильства, унаслідок якого потерпілому заподіяно умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

З огляду на характер і підвищений ступінь суспільної небезпеки інкримінованого діяння, зухвалість поведінки підозрюваного під час його вчинення, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку, що визначення розміру застави у цьому кримінальному провадженні є недоцільним і таким, що не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Таким чином, враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 184 КПК України, суд не визначає розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , є тяжким та вчиненим із застосуванням насильства, а інші запобіжні заходи не можуть запобігти встановленим ризикам.

Посилання захисника стосовно того, що підозрюваний ОСОБА_6 бажає надати матеріальну допомогу потерпілому, сприяти органу досудового розслідування у встановленні обставин вчинення кримінального правопорушення, позитивно характеризується за місцем де проходив практику під час навчання, має освіту, міцні соціальні зв`язки, дружину, під час повномасштабного вторгнення Російської федерації в Україну долучився до волонтерської діяльності, наведених висновків суду не спростовують і не є достатньою підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя, приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, оцінити ступінь порушення цінностей у кримінальному провадженні, співставити існуючі ризики, характер кримінального правопорушення, його тяжкість, з реальною можливістю забезпечити запобіжним заходом впевненість у тому, що ОСОБА_6 не порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Таким чином строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту фактичного затримання підозрюваного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177-178, 182, 183-186, 193-194, 197, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої СВ відділу поліції № 1 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування на строк 60 днів до 16 листопада 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії запобіжного заходу обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме з 18 жовтня 2025 року.

Термін дії ухвали до 16 листопада 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1