УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , участь якого забезпечена шляхом відеоконференцзв`язку, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання керівника ТОВ «Фінансова компанія «Інкам» ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 720 250 005 000 000 08 від 12.03.2025,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся керівник ТОВ «Фінансова компанія «Інкам» ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 720 250 005 000 000 08 від 12.03.2025.

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначив, що Бюро економічної безпеки України (далі - БЕБ) за процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 2181 КК України, у якому ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.03.2025 (справа № 761/10475/25) накладений арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 , зокрема, на нежитлові приміщення (номер-апартаменти з кухнею) за адресою - м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5/3, приміщення 107 (загальна площа (кв.м): 1080.5 (основна площа 479,9 кв.м.), номер об`єкта у РПВН: 25495989).

Водночас власник майна вважав, що арешт накладений безпідставно, оскільки зазначене нежитлове приміщення належить ТОВ «ФК «Інкам» на праві власності за договором іпотеки, укладеним та зареєстрованим ще у 2021 році, тобто задовго до накладення арешту. Крім того, кримінальне провадження, у межах якого накладено арешт, жодним чином не стосується ТОВ «ФК «ІНКАМ», при цьому зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження порушує право власності товариства та позбавляє останнє можливості у законний спосіб розпоряджатися належним йому майном.

Керуючись наведеним, власник майна просив арешт нерухомого майна, що належить ТОВ «ФК «ІНКАМ», скасувати.

У судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Уповноважений детектив та прокурор до суду не прибули. Прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 листом від 10.09.2025 просила розгляд справи проводити у її відсутність, щодо скасування арешту майна заперечувала. Також у вказаному листі прокурор зазначила, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Укрбудінвестбанк» повідомила органу досудового розслідування, що 31.01.2025 між АТ «Укрбудінвестбанк» та ТОВ «ФК «Інкам» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкам» викупила в АТ «Укрбудінвестбанк» за 20 300 000 грн. боргові зобов?язання по Кредитному договору від 12.06.2021 № LV/U/03-2-0046 та іпотечного договору від 22.06.2023.

Слідчий суддя, заслухавши представника власника майна, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У рішенні «Смірнов проти Росії» від 07.06.2007 ЄСПЛ зазначив, що найбільш важлива вимога ст. 2 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-який акт втручання державного органу у здійснення права на безперешкодне користування своїм майном повинен бути законним.

У практиці ЄСПЛ неодноразово зазначалось, що таке втручання держави у права особи повинно здійснюватися на підставі закону.

Крім того, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

У силу ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України до завдань кримінального провадження з-поміж іншого віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті клопотання, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності обмеження власника можливості реалізації ним права власності.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження до яких, серед інших, віднесені законність (ст. 9 КПК), недоторканність права власності (ст. 16).

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти це питання набуває у відношенні здійснення судового контролю за діяльністю сторони обвинувачення, представники якої наділені значними можливостями застосування заходів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.03.2025 (справа № 761/10475/25) задоволено клопотання детектива БЕБ ОСОБА_7 , накладений арешт, зокрема, на нежитлові приміщення (номер-апартаменти з кухнею) за адресою - м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5/3, приміщення 107 (загальна площа (кв.м): 1080.5 (основна площа 479,9 кв.м.), номер об`єкта у РПВН: 25495989), з метою спеціальної конфіскації, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Накладення арешту сторона обвинувачення обґрунтовувала здійсненням досудового розслідування за підозрою ОСОБА_5 , яка, маючи у власності 74,9323% акцій АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» (далі - Банк), будучи пов`язаною з Банком особою, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , яка має у власності 9,9007% акцій Банку, та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, а також за пособництва начальника відділу касових операцій КРД Банку ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом, своїми умисними діями, які виразились у розтраті грошових коштів Банку на суму 365 658 411 грн. 82 коп., довели Банк до неплатоспроможності, що завдало великої матеріальної шкоди кредиторам.

У той же час, з наданих власником майна документів, вбачається, що нежитлове приміщення, на скасуванні арешту якого наполягає заявник, належить на праві власності ТОВ «ФК «Інкам», оскільки 18.06.2021 між АТ «Укрбудінвестбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Конверсія» укладено кредитний договір № LV/U/03-2-0046, у подальшому 22.06.2021 між Банком (іпотекодержателем) та ОСОБА_5 (іпотекодавцем) укладено договір іпотеки, предметом якого було зазначене нежитлове приміщення, що належало ОСОБА_5 на праві власності.

Відповідно до договору від 31.01.2025 між АТ «Укрбудінвестбанк» та ТОВ «ФК «Інкам» відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотекою, у результаті чого права на предмет іпотеки, включно із зазначеним приміщенням, перейшли до ТОВ «ФК «Інкам».

У зв`язку з невиконанням ТОВ «Фінансова компанія «Конверсія» (Позичальник) зобов`язань за кредитним договором № LV/U/03-2-0046, ТОВ «ФК «Інкам» у порядку вимог Закону України «Про іпотеку» звернуло стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 22.06.2021, та з 20.05.2025 є власником нежитлових приміщень (номер-апартаменти з кухнею) за адресою - м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5/3, приміщення 107.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що можливість переходу права власності нанежитлове приміщення (номер-апартаменти з кухнею) за адресою - м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5/3, приміщення 107, була передбачена ще до порушення кримінального провадження № 720 250 005 000 000 08 від 12.03.2025.

Таким чином, на день застосування оскаржуваного заходу забезпечення щодо вказаного вище майна, останнє у порядку ч.7 статті 3 Закону України «По іпотеку», яка передбачає пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно, перебувало у власності іпотеко держателя - ТОВ «Фінансова компанія «Інкам» на законних підставах.

Відповідно до Рішення ЄСПЛ у справі «АГОСЬ» проти Сполученого Королівства» втручання у право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинно бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи.

Таким чином, з огляду на вказане вбачається, що на теперішній час відпала потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту нежитлових приміщень (номер-апартаменти з кухнею) за адресою - м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5/3, приміщення 107, що підтверджується наданими документами.

Також, враховуючи неявку прокурора та ненадання ним на день розгляду клопотання про скасування арешту належних та допустимих доказів того, що вказане майно належить підозрюваній ОСОБА_5 , або що існують підстави для продовження застосування заходу забезпечення кримінального провадження, подальше перебування майна під арештом не відповідає завданням, визначеним ч. 3 ст. 132 КПК.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що подальше перебування зазначеного нерухомого майна під арештом не відповідає меті та завданням, визначеним статтею 170 КПК, що призводить до необґрунтованого обмеження прав нового власника на володіння та розпорядження майном, у зв`язку з чим виникає необхідність ухвалення слідчим суддею рішення про часткове скасування арешту майна.

Приймаючи до уваги вищенаведене, керуючись ст. 7, 9, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання керівника ТОВ «Фінансова компанія «Інкам» ОСОБА_4 задовольнити.

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.03.2025 (справа № 761/10475/25) у кримінальному провадженні № 720 250 005 000 000 08 від 12.03.2025, на майно, а саме:

-нежитлові приміщення (номер-апартаменти з кухнею) за адресою - м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5/3, приміщення 107 (загальна площа (кв.м): 1080.5 (основна площа 479,9 кв.м.), номер об`єкта у РПВН: 25495989).

Скасувати заборону відчуження та розпорядження вказаним нерухомим майном.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1