Провадження № 11-сс/4823/623/25
Категорія - у порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при апеляційному розгляді у судовому судовому засіданні у порядку письмового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду Чернігова від 26 листопада 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Вищевказаною ухвалою слідчого судді місцевого суду відмовлено у задоволенні скарги представника ОСОБА_5 в інтересах заявника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 146 КК України до ЄРДР за повідомленням адвоката ОСОБА_5 .

Мотивуючи судове рішення, слідчий суддя вказав про відсутність у повідомленні адвоката ОСОБА_5 належних та достатніх відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 146 КК України. Повідомлення про вчинення кримінального правопорушення носить узагальнений характер, а обставини, викладені у ньому, зводяться до незгоди із діями працівників ТЦК та СП та працівника Національної поліції, які у період введеного в Україні воєнного стану виконують свої обов`язки по мобілізації військовозобов`язаних та здійснюють заходи, спрямовані на виявлення призовників, резервістів, які порушують правила військового обліку. Зазначені представником заявника відомості у даному випадку не є належною підставою для ініціювання кримінального провадження та є необґрунтованим застосуванням заходу кримінально-правового примусу, а тому підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою зобов`язати уповноважену особу Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення за його повідомленням та розпочати досудове розслідування.

Вважає, що затримання та утримання ОСОБА_6 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 є протиправним та таким, що суперечить вимогам ст. 262 КУпАП, Положення №154 та порушує його права, передбачені ст. 29 Конституцією України, а тому дії відповідних осіб, містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 КК України.

Також зазначає, що слідчий суддя не прийняв до уваги той факт, що станом на дату подачі заяви про кримінальне правопорушення так і на дату розгляду, рідні ОСОБА_6 не повідомлялись про його затримання, протокол про затримання не складався.

Також вказує, що слідчим суддею не було надано належної оцінки тому факту, що відповіді органами прокуратури надавались заявнику із порушенням строків, встановлених КПК України для розгляду відповідної заяви.

З матеріалів вбачається, що 21.11.2025 представник заявника - адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 146 КК України, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно з працівником органу Національної поліції України.

В обґрунтування поданої заяви, представник заявника зазначив, що 18.11.2025 близько 17 год. 00 хв. до ОСОБА_6 підійшли невстановлені працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , які без будь яких пояснень, шляхом застосування примусу посадили ОСОБА_6 до свого автомобіля та у подальшому перемістили останнього до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 . У подальшому, у період з 18.11.2025 по теперішній час ОСОБА_6 утримується в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи фактично позбавленим волі. При цьому, працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 вимагають від ОСОБА_6 примусово пройти огляд військово-лікарською комісією.

Висновок, викладений в оскаржуваній ухвалі слідчого судді щодо підстав залишення без задоволення скарги щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, відповідає фактичним обставинам провадження та ґрунтується на вимогах закону.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому відомості, які вказують на ознаки складу злочину, кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення до ЄРДР.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 (п. 36 цієї постанови) у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Проте, як правильно вказав слідчий суддя, у повідомленні адвоката ОСОБА_5 відсутні належні та достатні відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 146 КК України.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, колегія суддів звертає увагу на те, що у разі, якщо зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про те, що повідомлення адвоката ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення не містить конкретних фактичних даних чи короткого викладу обставин, які б могли свідчити про можливе вчинення працівниками ТЦК та СП кримінального правопорушення.

Крім того, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення носить узагальнений характер, а обставини, викладені у ній, зводяться до незгоди із діями працівників ТЦК та СП, які у період введеного в Україні воєнного стану виконують свої обов`язки по мобілізації військовозобов`язаних та здійснюють заходи, спрямовані на виявлення призовників, резервістів, які порушують правила військового обліку.

Зазначені скаржником відомості у даному випадку не є належною підставою для ініціювання кримінального провадження та є необґрунтованим застосуванням заходу кримінально-правового примусу, а тому підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні.

Слід відмітити, що самих лише припущень заявника недостатньо для висновку про наявність кримінального правопорушення, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування.

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів не вбачає.

З огляду на наведене, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин у провадженні, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 406, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду Чернігова від 26 листопада 2025 року про відмову у задоволенні скарги представника ОСОБА_5 в інтересах заявника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 146 КК України до ЄРДР за повідомленням адвоката ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4