КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/8433/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/5100/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 10.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003843, про арешт майна та накладено арешт у кримінальному провадженні, внесеного 10.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003843, а саме на майно: земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0361, площею 0.1567 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208 та 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами загальною площею 89,9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08.

Заборонено в рамках кримінального провадження відчуження та розпорядження вказаним майном будь-яким особам.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою повністю відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , в рамках кримінального провадження № 0003843 від 10.12.2024 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України, про арешт майна, а саме: земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0361, площею 0.1567 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208 та 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами загальною площею 89,9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08 та заборону в рамках кримінального провадження відчуження та розпорядження вказаним майном будь-яким особам.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ігнорування практики ЄСПЛ, а також оскаржувана ухвала ґрунтується виключно на припущеннях, бездоказово зазначених слідчим.

Апелянт зазначає, що висновки суду суперечать фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вони не підтверджені жодними доказами. Слідчий подав до суду лише клопотання, не надавши жодного доказу на підтвердження існування підстав вважати, що майно може бути відчужене, а також не підтвердив вартість цього майна. Додані документи стосуються виключно обґрунтованості підозри. В оскаржуваній ухвалі суд обмежився простим переліченням документів, на які посилався слідчий, без належного мотивування причин накладення арешту на майно, вартість якого значно перевищує суму ймовірної шкоди.

Слідчий не довів наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, попри те, що сам на це посилався. Прокурор зобов`язаний довести кожну обставину, на яку посилається у клопотанні. Надані слідчим акти виконаних робіт та первинні бухгалтерські документи свідчать про повне виконання договорів № 107 і № 109 від 19.10.2022 в межах договірної вартості, без додаткових витрат. Додаткові роботи (встановлення відкосів) є невід`ємною частиною виконання основного договору та здійснені згідно з ДБН. Таким чином, докази, надані стороною обвинувачення, підтверджують відсутність події злочину та відсутність шкоди, а отже відсутність складу кримінального правопорушення.

Крім того апелянт зазначає, що суд не врахував принцип розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також не оцінив наслідки арешту майна для третіх осіб. Зокрема, арешт накладено на об`єкти нерухомості (житловий будинок та земельну ділянку в Київській області), ринкова вартість яких значно перевищує суму позову, заявленого у цивільному процесі. Обов`язок доведення вартості арештованого майна покладається на слідчого, однак жодних таких доказів суду не надано.

Мотивувальна частина оскаржуваної ухвали не відповідає вимогам ст. 372 КПК України, оскільки в ній відсутній виклад встановлених судом обставин з посиланням на відповідні докази, а також не наведено мотивів, якими керувався слідчий суддя при постановленні рішення про арешт майна.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя не врахував положення ч. 11 ст. 170 та ч. 1 ст. 173 КПК України щодо необхідності доведення потреби в арешті майна та наявності ризиків, визначених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК.

Крім того, арештоване майно не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а відтак не може вважатися речовим доказом у кримінальному провадженні. Арешт не накладався як на речовий доказ, а виключно з метою забезпечення позову. Матеріали провадження не містять доказів того, що арештоване майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберігає на собі його сліди, містить відомості, що можуть бути використані як доказ, або є предметом кримінально протиправних дій, грошима, цінностями чи іншими речами, одержаними внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала слідчого судді постановлена без виклику підозрюваного та його захисника. Про неї захист дізнався лише 23.06.2025 р. під час ознайомлення з матеріалами провадження за ст. 290 КПК України.

В судове засідання, підюзрюваний його захисник та прокурор, не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду були повідомлені завчасно та належним чином, клопотань про відкладення судового розгляду не подавали. Проте, від прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва надійшло клопотання, в якому він просить відмовити у задоволенні вказаної апеляційної скарги у зв`язку із завершенням досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та просив проводити апеляційний розгляд у його відсутність.

Дане клопотання прокурора обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві перебували матеріали кримінального провадження відносно підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003843 від 10.12.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України.

Прокурором в інтересах держави заявлено цивільний позов про стягнення з підозрюваного завданих збитків у сумі 131 149,77 грн. в інтересах МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України.

Матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_7 17.06.2025 постановою прокурора виділено в окреме кримінальне провадження № 0001633.

На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 завершене, обвинувальний акт 11.07.2025 у кримінальному провадженні № 0001633 направлено до Оболонського районного суду м. Києва.

Згідно ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою чи виправданого у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема рішення про цивільний позов та щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене та стадію розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001633 відносно ОСОБА_7 вирішення питання щодо накладеного арешту на майно обвинуваченого відбудеться за наслідками розгляду у суді першій інстанції.

З урахуванням зазначеного, а також строків розгляду даної категорії справ, у відповідності до ст. 422 КПК України та вимоги ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважала за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності зазначених учасників судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та оскаржуваної ухвали слідчого судді, що слідчим відділом Оболонського управління поліції ГУНП у місті Києві, здійснювалось досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0003843 від 10.12.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України.

Процесуальне керівництво здійснювала Оболонська окружна прокуратура міста Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у листопаді 2022 року, у інженера з організації експлуатації та ремонту Медичного реабілітаційного центру Медичного реабілітаційного центру «Пуща-Водиця» Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_7 та невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб Медичного реабілітаційного центру Медичного реабілітаційного центру «Пуща-Водиця» Міністерства внутрішніх справ України виник спільний умисел, спрямований на розтрату коштів Медичного реабілітаційного центру «Пуща-Водиця» Міністерства внутрішніх справ України, з метою збільшення доходів фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 .

Задля реалізації наведеного умислу, були ініційовані процедури закупівлі, а саме за № UA-2022-10-20-004615-a, UA-2022-10-20-006506-a та UA-2022-10-20-007012-a, унаслідок чого 19.10.2022 між МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України в особи начальника - лікаря ОСОБА_10 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 , були укладені договори про надання послуг № 107, 108 та 109.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням службовими особами Медичного реабілітаційного центру Медичного реабілітаційного центру «Пуща-Водиця» Міністерства внутрішніх справ України, в період з листопада до грудня 2022 року, перебуваючи на робочому місці, в приміщенні Медичного реабілітаційного центру «Пуща-Водиця» МВС України, а саме за адресою: м. Київ, вул. М. Юнкерова 48, погоджував та підписував Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2022 року від 11.11.2022, до договору №107 від 19.10.2022, Акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року від 08.12.2022 до договору №107 від 19.10.2022, Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року від 14.12.2022 до договору №108 від 19.10.2022, Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2022 року від 14.11.2022 до договору №109 від 19.10.2022, Акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року від 08.12.2022 до договору №109 від 19.10.2022. Згідно вказаних актів робіт, включені роботи з улаштування перегородок на металевому однорядному каркасі з обшивкою гіпсокартонними листами в один шар без ізоляції (ЕН10-94-1) загальним об`ємом 45,6 кв.м., за завищеною витратою матеріалів, а саме: профілю СД у кількості 114 метрів на загальну суму 7 184,56 грн (ціна за метр складає 61,01 грн) та профілю УД у кількості 98,95 метрів на загальну суму 6 287,9 грн що в загальному складає суму 14 146,06 гривень.

Окрім того, в наведених актах виконаних робіт включені роботи з улаштування обшивки відкосів та всіх супроводжуючих робіт по ремонту відкосів, установлення кутиків з використанням будівельних матеріалів на загальну суму 117 003,71 грн (враховано тільки прямі витрати та єдиний податок 5 %) що не відповідають роботам, які раніше були узгоджені та передбачені до виконання згідно з умовами, наведеними в договорах №107 та 109 від 19.10.2022.

Як наслідок, на підставі виконаних робіт, відповідно до актів, що підписувались ОСОБА_7 , Медичним реабілітаційним центром «Пуща-Водиця» МВС України на рахунок ФОП ОСОБА_9 було перераховано грошові кошти на загальну суму 486 806,19 грн, з яких сума збитку становить 131 149,77 грн.

09.06.2025 органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України.

10.06.2025 слідчий СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва з клопотання в рамках даного кримінального провадження, внесеного 10.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003843, про арешт майна та просив накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0361, площею 0.1567 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208, 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами загальною площею 89,9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, шляхом заборони його відчуження та розпорядження

Підставою звернення із клопотанням до суду про арешт майна є ризик відчуження майна до задоволення цивільного позову, який буде поданий задля відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Зокрема, що вказаним кримінальним правопорушенням ОСОБА_7 завдав Медичному реабілітаційному центру «Пуща-Водиця» МВС України матеріальних збитків на загальну суму 131 149,77 грн, а отже належне ОСОБА_7 нерухоме майно має бути використано задля відшкодування вказаної шкоди.

Наведені в клопотанні обставини підтверджуються наданими матеріалами досудового розслідування (доказами), зокрема заявою про вчинення кримінального правопорушення від 27.11.2024, копією договору про надання послуг № 107 від 19.10.2024 з додатками, копією договору про надання послуг № 108 від 19.10.2024 з додатками, копією договору про надання послуг № 109 від 19.10.2024 з додатками , копією акту №1 приймання виконаних робіт за листопад 2022 року від 11.11.2022, копією акту №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року від 08.12.2022, копією акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року від 14.12.2022, копією акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2022 року від 14.11.2022, копією акту №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року від 08.12.2022, платіжні доручення, копією наказу № 40 від 21.04.2022 про призначення ОСОБА_7 на посаду, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 26.05.2025, протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 15.04.2025, копією аудиторського звіту про результати внутрішнього аудиту Медичного реабілітаційного центру МВС України «Пуща-Водиця» за період часу з 01.10.2022 до 31.03.02024, згідно з яким, встановлені порушення, що призвели до втрат.

12.06.2025 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва задоволено вказане клопотання слідчого та накладено арешт у кримінальному провадженні, внесеного 10.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003843, а саме на майно: земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0361, площею 0.1567 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208 та 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами загальною площею 89,9 кв.м., який розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Глибоке, вулиця Шевченка, будинок 55-а, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08.

Заборонено в рамках кримінального провадження відчуження та розпорядження вказаним майном будь-яким особам.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на такі обставини.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на вказане майно, що належить ОСОБА_7 перевірялись судом першої інстанції, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1, 6 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно.

Слідчий суддя врахував, що в межах вказаного кримінального провадження, 09.06.2025 органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України, а також те, що вказаним кримінальним правопорушенням завдано Медичному реабілітаційному центру «Пуща-Водиця» МВС України матеріальних збитків на загальну суму 131 149,77 грн.

Також слідчим суддею враховано стадію досудового розслідування, вид та тяжкість злочинних дій, як і передбачені за них покарання, а також, наслідки вчиненого кримінального правопорушення. При цьому, згідно з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником майна, наведеного майна є ОСОБА_7 , а отже арешт в виді заборони на відчуження та розпорядження земельної ділянки та 1/2 частки житлового будинку буде відповідати завданням кримінального провадження.

Ці висновки дають підстави уважати, що в випадку не застосування заходів із забезпечення кримінального провадження щодо цього нерухомого майна, як то арешт, наведене майно може бути втрачене (може бути відчужене), а матеріальна шкода, у випадку задоволення цивільного позову, не буде звернена на користь держави - Медичного реабілітаційного центру МВС України «Пуща-Водиця».

Крім того, слідчий суддя врахував, що накладаючи арешт, суд звісно має перевірити співмірність застосування такого виду обтяження, сумі завданих відповідно до цивільного позову збитків. Між тим, ураховуючи стадію кримінального провадження, та відсутність наразі відповідної оцінки вартості майна, як і проведення розгляду питання про накладання арешту за відсутності підозрюваного, суд позбавлений можливості надати оцінку цим обставинам. Однак така оцінка може бути здійснена судом вже безпосереднього при зверненні підозрюваного до суду із клопотанням про скасування арешту майна.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала слідчого судді не містить обґрунтування щодо значення арештованого майна для встановлення обставин кримінального провадження, є необґрунтованими.

Разом з тим, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно належне ОСОБА_7 врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність, і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доводи апелянта про те, що арешт на вищевказане майно накладено безпідставно, без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

При цьому під час апеляційного розгляду встановлено, що у даному кримінальному провадженні, досудове розслідування закінчено та складено обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , який направлено 11.07.2025 до Оболонськогорайонного суду м. Києва, для розгляду по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

При цьому у разі направлення обвинувального акту до суду вже не слідчий суддя, а саме суд першої інстанції під час судового провадження вирішує всі питання за даним провадженням, в тому числі щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у ньому. За таких обставин судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею, переходить до повноважень суду першої інстанції під час судового провадження, саме з моменту закінчення досудового розслідування - направлення обвинувального акту до суду.

Отже, всі питання, що виникають під час кримінального провадження, вирішуються стадійно і лише тим судом, який має на це компетенцію на відповідній стадії.

Протилежне може призвести до одночасного вирішення одних й тих самих питань в різних судових провадженнях в одному кримінальному провадженні, в тому числі різними судами, що неминуче створить як неприпустиму конкуренцію повноважень всередині судової влади, так і поставить під загрозу прогнозованість та стабільність кримінального провадження як чітко визначеної стадійної процедури.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали суду.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини були виправданими та необхідними елементами, що визначали потреби у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 , такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,- без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4