ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2986/25 Справа № 932/8900/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого на ухвалу Шевченківського районного суду м. Дніпра від 22 серпня 2025 року у кримінальному провадженні №0000804 від 18.06.2025 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працевлаштованого, утриманців не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в останнє:

- 03 грудня 2024 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України;

- 30 квітня 2024 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Шевченківського районного суду м. Дніпра від 22 серпня 2025 року продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком до 20 жовтня 2025 року включно із визначенням альтернативної застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що продовжують існувати ризики, які були встановлені раніше, зокрема: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, при цьому зауважено, що наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж застава у визначеному розмірі. При наданні оцінки вказаним прокурором ризикам, судом враховано тяжкість, суспільний інтерес та обставини вчинення інкримінованого злочину, наявність попередніх судимостей та відсутність легального джерела доходу та соціально-стримуючих факторів.

З урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, даних про особу обвинуваченого та його майнового стану судом визначено альтернативну заставу.

В апеляції:

- захисник просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги зазначає про недоведеність заявлених ризиків, оскільки будь-яких спроб переховування чи незаконного впливу на потерпілого і свідків не вчиняв, при цьому прокурором не надано доказів в підтвердження факту готування ОСОБА_6 до вчинення нових злочинів.

Зауважує, що тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та наявність попередньої судимості не можуть слугувати основною підставою, для застосування виняткового запобіжного заходу.

Зазначає, що судом не враховано стану здоров`я обвинуваченого, який потребує постійного медичного нагляду.

Вислухавши обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України, передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 в достатній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та зроблений обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Врахована наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а також існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу та свідків та потерпілого у даному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, існують підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.

Колегією суддів, встановлено, що ОСОБА_6 є особою яка раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у довготривалого позбавлення волі, судовий розгляд кримінального провадження триває, свідки, потерпілий не допитані, що може спонукати обвинуваченого до спроби уникнути покарання шляхом переховування від суду або незаконного впливу з метою надання тих чи інших показань на його користь.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, враховується, що обвинувачений перебуваючи на свободі може здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілого, які надають викривальні покази, а тому ризик впливу на останніх у будь-яких спосіб існує та не є нівельованим на даній стадії судового провадження.

Що стосується посилання обвинуваченого, що він має постійне місце проживання, то ця обставина не можуть бути важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, обвинуваченим не наведено жодних даних щодо міцності соціальних зв`язків, наявності утриманців та інше, які в свою чергу виступили стримуючим фактором в протиправній поведінці останнього.

Разом з цим, приймається до уваги, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, легального доходу, утриманців, неповнолітніх дітей не має, вчинив злочин з корисливим мотивом, при цьому є особою раніше судимою, в останнє 30 квітня 2024 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, та через невеликий проміжок часу вчинив інкримінований злочин, що безумовно свідчить про те, що ОСОБА_6 є особою схильною до протиправної поведінки, який за час відбування покарання за попередніми вироками, належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, а тому ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є вагомим.

При цьому, звертається увага на те, що в матеріалах справи відсутні належні медичні дані про те, що ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах установи виконання покарання, такі дані не надані і стороною захисту, а тому посилання адвоката на стан здоров`я обвинуваченого приймаються до уваги, однак за відсутності відповідної медичної документації в підтвердження цих доводів, не слугують підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава у визначеному розмірі.

Також приймається до уваги, що судом визначено альтернативну заставу, майже у мінімальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а тому з урахуванням даних про особу обвинуваченого його майнового стану та об`єкта злочинного посягання, застава у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у даному випадку не є непомірною і буде цілком достатньою для виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім стримуючим фактором, що виключає з його сторони будь-яке бажання переховуватися від суду або вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, місцевим судом дотримано принципу призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішенні ЕСПЛ «Летельє проти Франції».

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під вартою з визначеним розміром альтерантаивної застави, враховуються всі вищезазначені ризики і особу обвинуваченого та вважає правильним рішення суду першої інстанції про продовження міри запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Звертається увага, що тривалість попереднього тримання обвинуваченого під вартою зумовлена, складністю справи, кількістю проведених слідчих та розшукових дій, а також необхідністю дослідження доказів та допиту усіх учасників процесу, а тому належна процесуальна поведінка останнього зумовлена своєчасним застосування запобіжного заходу.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Дніпра від 22 серпня 2025 року у кримінальному провадженні №0000804 від 18.06.2025 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4