Провадження №: 1-кп/336/572/2026
УХВАЛА

Іменем України

15 січня 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2026 року прокурором подано клопотання про продовження ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

У судовому засіданні 15.01.2026 прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити

Клопотання обгрунтовано наступним.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходячи військову службу на посаді розвідника 3 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, 01 листопада 2024 року, приблизно о 15 годині 10 хвилин, знаходячись на відкритій ділянці місцевості поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту, що стався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та військовослужбовцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив службу у військовому званні «молодший сержант» на посаді командира 2 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, маючи умисел, спрямований на умисне вбивство, діючи умисно, з метою позбавлення життя останнього, тримаючи в руці ніж та усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх настання, наніс потерпілому ОСОБА_7 не менше чотирьох ударів ножем в область грудної клітки зліва, в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді множинних проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки, з ушкодженням внутрішніх органів, масивну крововтрату, від яких ОСОБА_7 помер на місці, тим самим ОСОБА_4 умисно протиправно заподіяв смерть іншій людині.

Раніше відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під варто, який неодноразово було продовжено.

Вказав, що і на даний час продовжують існувати ризики передбачені п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК УКраїни, а саме ризик переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, а відтак є всі підстави для продовження запобіжного заходу.

В судовому прокурор, також зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, наразі стадія дослідження письмових доказів, не проведено допит всіх свідків, що у свою чергу не виключає можливості впливу на них. Також прокурор вказував на наявність ризику переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, адже обвинувачений не має стійких соціальних зв?язків.

Представник потерпілого підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений не заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного, однак вказав, що на даний час жодних ризиків на які посилається прокурор не існує, тому просив у задоволенні клопотання відмовити. Вказав, що обвинувачений не має наміру переховуватись від суду, окрім того, на його думку, органом досудового розслідування невірно кваліфіковано дії обвинуваченого.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні особливо тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Підсумовуючи вищевказане, суд виходить з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, який мав своїм наслідком заподіяння смерті іншій людині, крім того обвинувачений до того як був мобілізованийи ніде не працював, не надав доказів на підтвердження наявності у нього стійких соціальних зв?язків.

За таких обставин, суд вважає, що відомості про особу обвинуваченого, тяжкість злочину, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , безумовно підтверджують наявність ризику переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризик впливу на свідків на даний час відсутній, оскільки всі свідки сторони обвинувачення були допитані судом.

Такі ризики у своїй сукупності є достатньо вагомими для застосування щодо обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу.

Інші альтернативні запобіжні заходи, на думку суду, на даному етепі не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На переконання суду продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який в цьому випадку полягає у необхідності забезпечення права учасників справи на розгляд справи у розумний строк та усунення небезпеки вчинення протиправних діянь обвинуваченим та, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд, керуючись положеннями ст. 183 ч. 4 КПК України, оскільки злочин, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , пов?язаний із застосуванням насильства, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 177, 178, 197, 315, 331, 372, 392 Кримінального процесуального кодексу України,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто до 15 березня 2026 року включно.

Ухвала суду діє до 15 березня 2026 року включно.

Утримувати обвинуваченого ОСОБА_4 в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор».

Копію ухвали суду надіслати Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого та прокурорам.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом пяти днів після її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1