Справа №:755/2218/25
Провадження №: 1-кс/755/4318/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 від 20.10.2025 року про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків в рамках кримінального провадження за № 0001600 від 16.11.2024 року за ч.1 ст.125 КК України, установив:

І. Узагальнена історія кримінального провадження пов`язана зі скаргою

Слідчим відділом Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001600 від 16.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Дніпровської окружної прокуратури м. Києва.

У ході досудового розслідування встановлено, що 12.11.2024 невстановлена досудовим слідством особа, на грунті раптово виниклих неприязних відносин нанесла декілька цілеспрямованих ударів ОСОБА_5 , чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої скроневої ділянки.

Під час дізнання відібрано пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 12.11.2024, які разом із іншим підтвердили факт нанесення ОСОБА_8 удар в обличчя ОСОБА_5 , аналогічні пояснення від 15.11.2024 надав ОСОБА_9 .

Також допитано потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_10 від 16.11.2024, які надали покази аналогічні поясненням.

Проведено судово-медичну експертизу, згідно висновку експерта № 042-1904-2024 від 28.11.2024, встановлено, що тілесні ушкодження отримані ОСОБА_5 відносяться до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження. За участю потерпілого 04.06.2025 проведено слідчий експеримент. Згідно протоколу потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що він перебував на відстані напіввитягнутої руки від ОСОБА_8 напівобертом лівим боком. У цей момент ОСОБА_8 наніс ОСОБА_5 один цілеспрямований удар кулаком правої руки в область лівої скроні. Далі ОСОБА_5 втратив орієнтацію та ОСОБА_8 наніс йому ще декілька хаотичних ударів по обличчю.

Також проведено судово-медичну експертизу, згідно висновку експерта № 042-1145-2025 від 05.09.2025, встановлено, що тілесні ушкодження отримані ОСОБА_5 відносяться до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, характер та морфологія виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилось внаслідок однієї травматичної дії (удар/тиснення) тупого предмета. Часові дані, наведені в медичній документації, свідчать про те, що тілесне ушкодження, було спричинено до 19-00 12.11.2024. Враховуючи характер та локалізацію виявленого у ОСОБА_5 тілесного ушкодження, дані протоколу проведення слідчого експерименту за його участю від 04.06.2025, виявлене у нього тілесне ушкодження могло утворилось при умовах та у спосіб на які він вказує.

У зв`язку із недотриманням дізнавачем розумних строків розслідування, реалізуючи своє право, представником потерпілого до Дніпровської окружної прокуратури м. Києва направлено скаргу в порядку, передбаченому ст. 308 КПК України, за результатами розгляду скарги, прокурором винесено постанову від 20 жовтня 2025 про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків.

ІІ. Суть скарги

ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді цього місцевого суду, у порядку п. 9-1 ч. 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), зі скаргою на постанову керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 від 20 жовтня 2025 року про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 листопада 2024 року за №0001600.

Доводи скарги обумовлені тим, що постанова від 20.10.2025 про відмову в задоволенні скарги є незаконною, необґрунтованою, формальною, винесеною з істотним порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України, відтак такою, що підлягає скасуванню.

ІІІ. Позиції сторін

У ході судового розгляду ОСОБА_4 скаргу підтримав з наведених у ній передумов.

Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_12 заперечував щодо задоволення даної скарги.

ІV. Правове регулювання питання

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 303. Рішення […] прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження

1. На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення […] прокурора: […] 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

Стаття 307. Рішення слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, […] прокурора під час досудового розслідування

2. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення […] прокурора; […] 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Стаття 308. Оскарження недотримання розумних строків

1. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

2. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

V. Мотиви, з яких виходила слідчий суддя у розрізі встановлених обставин

Слідчий суддя, проаналізувавши доводи сторін та матеріали судового провадження, приходить до наступного.

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ст. 36, 40 КПК, передбачають, що прокурор, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи органу державного обвинувачення у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.

Процесуальна самостійність прокурора, слідчого і їх свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства

Завданням слідчого судді, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК, є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВПВС від 04 квітня 2019 року у провадженні № 11-945сап18).

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, наведено в ч. 1 ст. 303 КПК. Зокрема, предметом такого оскарження є рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Водночас, для вирішення питань скарги на таке рішення, першочергово слід відмітити, що для аналізу будь-якого з вказаних питань по суті (через призму мотивів постанови), необхідно встановити його межі. На переконання слідчого судді, доцільно встановити такі критерії щодо дотримання (1) формальних вимог до постанови (має відповідати ст. 110 КПК) та (2) безпосередньо змісту зазначеної постанови.

Надаючи відповідно оцінку оскаржуваному рішенню через призму цих критеріїв слідчий суддя зауважує, що оскаржувана постанова відповідає формальним вимогам ст. 110 КПК.

Крім того, у постанові наведені прямі мотиви відмови у задоволенні скарги, в тому числі, щодо підстав для продення додаткових експертних досліджень чи слідчих екпериментів.

Тому, на думку слідчого судді, постанова відповідає ч. 5 ст. 110 КПК.

З огляду на що, слідчий суддя має оцінювати постанову у світлі досягнення завдань кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 2 КПК (щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура).

Проте, повноваження, ввірені прокурору також вказують, що він, як особа, що має повний доступ до матеріалів кримінального провадження, достатню кваліфікацію як професійний юрист, на яку поширюються гарантії незалежності від впливу, тиску, втручання, діяльність якого підлягає обґрунтованій критиці у відповідних межах, а також наділена відповідним обсягом повноважень відповідно до КПК України (у частині здійснення повноважень у кримінальному провадженні), має дискрецію приймати рішення у порядку Закону.

Тому, рішення, яке оскаржується, необхідно оцінити у контексті його обґрунтованості та вмотивованості. Наприклад, у ч. 3, 4 ст. 370 КПК вказується, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

З цих підстав Суд, керуючись статтями 55, 303, 306-307, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, постановив:

відмовити у задоволенні скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17:45 год. 02 грудня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1