Справа № 359/8986/21
У Х В А Л А

16.10.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання захисника про визнання недопустимим доказу у

кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000682 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

02.10.2025 прокурором в порядку доповнення судового розгляду, заявлено клопотання про долучення та дослідження доказів у кримінальному провадженні: ухвалу слідчого судді Печерського районного суду від 05.05.2025, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 28.05.2025 у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.01.2014 з додатками.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що просить дослідити указані документи з метою спростування твердження сторони захисту про недопустимість як джерела доказу протоколу тимчасового доступу від 07.03.2014 в силу ніби то недостовірності інформації, яка міститься на технічному носії, який на думку захисту має ознаки втручання. У зв`язку з цим прокурор звернулася до слідчого у кримінальному провадженні №0000089 та отримала протокол тимчасового доступу до аналогічної інформації, здійснений на підставі ухвали слідчого судді у справі №757/20501/25к.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений проти задоволення клопотання представника потерпілого заперечували з тих підстав, що прокурор подає суду докази здобуті в ході досудового розслідування у іншому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження;

Відповідно до п.24 ч. 1 ст. 3КПК України судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами;

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України 1. Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

2. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 КПК України 1. Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

2. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 294 КПК України у разі відмови у продовженні строку досудового розслідування прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення цього досудового розслідування, зобов`язаний протягом п`яти днів здійснити одну з дій, передбачених частиною другою статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 295-1 КПК України у разі відмови слідчим суддею у продовженні строку досудового розслідування прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення цього досудового розслідування, зобов`язаний протягом п`яти днів здійснити одну з дій, передбачених частиною другою статті 283 цього Кодексу.

Системний аналіз вищенаведених та інших норм Кримінального процесуального кодексу України дає суду підстави для наступних висновків.

Прокурор як сторона обвинувачення має право збирати докази у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

На стадії судового розгляду прокурор, на якого покладено функцію підтримання державного обвинувачення лише підтримує обвинувачення, спираючись на докази, що вже були зібрані, які прокурором подаються суду для їх дослідження. З початком судового провадження прокурор втрачає владні повноваженні, пов`язані зі здійсненням процесуального керівництва досудовим розслідуванням і набуває статусу рівноправного учасника судового кримінального провадження, виконуючи основну свою процесуальну функцію підтримання державного обвинувачення.

Враховуючи, що стороною захисту поставлено під сумнів поданий прокурором доказ в силу положень ч. 2 ст. 92 КПК України прокурор дійсно має обов`язок доказування належності та допустимості доказу.

Однак, виходячи із засад кримінального провадження указана обставина доказується або за допомогою доказів зібраних у даному кримінальному упровадженні або за допомогою отриманих певних доказів з дозволу суду шляхом подання відповідних клопотань прокурором у порядку визначеному КПК України, який регулює це питання, що прокурором зроблено не було.

Таким чином наданий прокурором доказ на підтвердження допустимості раніше поданого доказу отриманий не у спосіб та не у порядку визначеному КПК України, оскільки його отримання може бути здійснено виключно за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

З огляду на викладене клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про визнання недопустимим доказом протоколу тимчасового доступу документів від 28.05.2025 з додатками до нього слід задовольнити. Враховуючи, що подані прокурором докази протокол тимчасового доступу до речей і документів від 28.05.2025 у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.01.2014; додаток до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 28.05.2025 у вигляді опису від 28.05.2025 речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді; додаток до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 28.05.2025 до документів у вигляді технічного носія DVD-R диску мають ознаки очевидно недопустимих доказів вони дослідженню не підлягають.

На підставі викладеного керуючись ст.2,3, 9,22,26, 92, 93, 338, 340 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про визнання недопустимим доказом протоколу тимчасового доступу документів від 28.05.2025 з додатками до нього задовольнити.

Визнати недопустимим доказом протокол тимчасового доступу до речей і документів від 28.05.2025 у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.01.2014; додаток до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 28.05.2025 у вигляді опису від 28.05.2025 речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді; додаток до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 28.05.2025 до документів у вигляді технічного носія DVD-R диску з підстав очевидної недопустимості та не досліджувати указані докази.

Вищевказаний протокол тимчасового доступу до речей і документів від 28.05.2025 у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.01.2014 з додатками, а також ухвалу слідчого судді Печерського районного суду від 05.05.2025 долучити до матеріалів судового провадження без їх дослідження.

Ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані разом з апеляційною скаргою на остаточне рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 21 жовтня 2025 року об 11 год. 55 хв.

СуддяОСОБА_6