Дата документу 14.01.2026 Справа № 314/2794/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/2794/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/298/26 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою (з урахуванням змін) прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Червоний Кут Вільнянського району Запорізької області, громадянин України, має загальну середню освіту, не працюючий, пенсіонер, не одружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

На початку червня 2024 року, у денний час доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 , перебуваючи на території приватного підприємства «Агрофірма «Прогрес» за адресою: вул. Набережна, 27а, с. Троянди, Матвіївської ТГ, Запорізький район, Запорізька область, де мав вільний доступ у зв`язку зі здійсненням охорони об`єкта за домовленістю з власником ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, заздалегідь підготувавши ножівку по металу, демонтував від загальної конструкції даху будівлі свинарника 20 металевих кутників розміром 40х40х3 мм, довжиною 4 м кожен, які фактично належали інженеру підприємства ОСОБА_11 , після чого, використовуючи велосипед, перевіз викрадене майно до домоволодіння свого знайомого ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_2 , де обміняв його на продукти харчування (молоко, м`ясо, яйця, бакалію, соняшникову олію). Згідно з висновком експерта №1398 від 11.06.2025, ринкова вартість викраденого становить 3090 грн. 40 коп.

Крім того, в кінці червня 2024 року, у денний час доби, перебуваючи на тій же території ПП «Агрофірма «Прогрес», ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, повторно вчинив таємне викрадення, а саме: за допомогою заздалегідь принесеного рожкового ключа, шляхом відкручування 4 гайок, демонтував від загальної конструкції крупорушки електродвигун вибухозахищеного типу марки AIY 132 S6, потужністю 5,5 кВт, у корпусі синього кольору, що належав тому ж ОСОБА_11 . У подальшому, скориставшись власним велосипедом, транспортував вказаний електродвигун до двору ОСОБА_12 , де також обміняв викрадене на продукти. Згідно з висновком експерта №1399 від 11.06.2025, ринкова вартість електродвигуна становить 4771 грн. 68 коп.

Суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі (з урахуванням змін) прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_7 , вважає вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обвинувачення відносно ОСОБА_7 сформульоване таким чином, що не свідчить про вчинення ним тотожних злочинних діянь, які об`єднані злочинним наміром, не вказано єдиної суми заподіяних потерпілому збитків, а кожна з вчинених крадіжок має самостійний умисел з його реалізацією в кожному окремому епізоді.

Таким чином, суд першої інстанції повинен був встановити таку кваліфікуючу ознаку як «повторність».

Крім того, з мотивувальної частини вироку вбачається, що ОСОБА_7 вчинив дві крадіжки шляхом вільного доступу в силу виконання обов`язків охоронця в ПП «Агрофірма Прогрес», він мав право доступу до територій та приміщень вказаного підприємства.

Таким чином, суд помилково визнав «проникнення у сховище» кваліфікуючою ознакою вчиненого ОСОБА_7 злочину.

Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно, в умовах воєнного стану. Призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Перевіряючи вирок суду в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується з доводами про те, що суд першої інстанції необґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

Як вбачається з формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним, ОСОБА_7 вчинив крадіжки, перебуваючи на території приватного підприємства «Агрофірма «Прогрес», до територій та приміщень якого мав вільний доступ у зв`язку зі здійсненням охорони об`єкта за домовленістю з власником.

Приймаючи до уваги наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що в діях ОСОБА_7 відсутня така кваліфікуюча ознака крадіжки як «поєднана з проникненням у сховище».

У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку про необхідність виключення з мотивувальної частин вироку посилання суду на «проникнення у сховище» як кваліфікуючої ознаки дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо необхідності встановлення ознаки «повторність» як кваліфікуючої, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

З огляду на ч. 3 ст. 337 КПК України, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише у випадку, коли це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке в подальшому суд першої інстанції визнав доведеним, не встановив в діях ОСОБА_7 повторності кримінальних правопорушень.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції обґрунтовано не врахував вказану обставину та не послався на неї в мотивувальній частині вироку, оскільки це було б порушенням вимог ст. 337 КПК України.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 411, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу (з урахуванням змін) прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2025 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на таку кваліфікуючу ознаку дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, як «поєднана з проникненням у сховище».

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4