Справа № 639/8812/25
Провадження № 1-кп/639/478/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 09.08.2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000690 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 заявила клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

В обґрунтування клопотання обвинувачений зазначив, що пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України є необґрунтованим, матеріали кримінального провадження є сфабрикованим. Крім того, на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено місцезнаходження потерпілого, а тому він не зможе будь-яким чином впливати на останнього.

Захисник ОСОБА_5 підтримала клопотання обвинуваченого, додаткового зазначила, що ОСОБА_4 , в разі зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт, буде належним чином виконувати покладені на нього судом обов`язки, також він має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту, вважала його необґрунтованим, оскільки на теперішній час ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились та не відпали, у зв`язку із чим менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи заявленого клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч.5 ст.201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням обвинуваченого чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду, або зменшення встановлених ризиків, що пов`язано з плином судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Судовим розглядом встановлено, що 23.10.2025 ухвалою слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харкова підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.11.2025 року включно, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 242 240 грн.

В подальшому ухвалою суду від 21.11.2025 року відносно ОСОБА_4 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19.01.2026 року з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким умисним злочином проти власності, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

При вирішенні клопотання обвинуваченого суд враховує існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі може:

- переховуватись від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти власності, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Крім цього обставини злочину, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та дані про його особу, свідчать про його схильність до скоєння протиправних дій. Обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлює незворотність настання покарання та може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути місце мешкання та почати переховуватись від суду, у зв`язку з чим наявний ризик його ухилення від слідства та суду. Також, за наявними у в обвинувальному акті даними, ОСОБА_4 перебуває у розшуку під час розгляду відносно нього кримінальних проваджень у Самарівському міськрайонному суді Дніпропетровської області та Київському районному суді м. Полтави;

-незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки маючи процесуальний статус обвинуваченого, останньому відомо місце мешкання потерпілого та важливого свідків у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, у суду наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 може незаконно умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на потерпілого та свідків з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів;

- вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявність вказаного ризику підтверджується даними про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення злочинів про власності, що може свідчити про схильність обвинуваченого до вчинення злочинів. Крім того, стосовно обвинуваченого у Слобідському районному суді м. Харкова, Салтівському районному суді м. Харкова, Самарівському міськрайонному суді Дніпропетровської області та Київському районному суді м. Полтави перебувають на розгляді обвинувальні акти, законних джерел отримання заробітку не має та офіційно не працевлаштований, а тому, перебуваючи поза умовами ізоляції, з метою забезпечення своїх елементарних життєвих потреб, ОСОБА_4 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. Обставини кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, свідчать про його схильність до вчинення злочинів, у зв`язку з чим існують достатні підстави вважати про його небажання вести законний спосіб життя.

Посилання обвинуваченого на той факт, що потерпілий не з`являється у судові засідання та його місцезнаходження на теперішній час невідоме жодним чином не свідчить про відсутність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки судовий розгляд ще не розпочатий, потерпілий в судовому засіданні не допитувався.

Стороною захисту на теперішній час не доведено, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, зменшились або відпали в такому обсязі, що є достатніми для переконання суду в необхідності обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинуваченим не надано до суду жодних доказів на підтвердження наявності в нього міцних соціальних зв`язків. До того ж вказана обставина не спростовує та не мінімізує наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Посилання ОСОБА_4 на те, що пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України є необґрунтованим суд до уваги не бере.

Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 21.11.2025 року було призначено підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженню, яке на теперішній час ще не закінчено.

Змістом статей 367-369, 371, 374, 375 КПК України передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Зазначене свідчить про те, що суд на стадії підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості обвинувачення або винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За вищенаведених обставин інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, переховування від суду, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є дієвим та забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому у задоволенні клопотання обвинуваченого необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 201, 315, 369-372, 376, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1