Справа № 331/2046/25
Провадження № 1-кп/331/523/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (ВКЗ),

захисника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 10.01.2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, який є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , перебуває на посаді гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону, у військовому званні «солдат», зареєстрований та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, неодруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, який є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_2 , перебуває на посаді гранатометника 2 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону, у військовому званні «солдат», зареєстрований та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-03.04.2023 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

-21.12.2023 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2023 та остаточно визначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. 10.08.2024 звільнений на підставі ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 02.08.2024 за ст. 81-1 КК України ( умовно-достроково для проходження військової служби по контракту)

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 345 КК України

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 строком на 60 діб, адже розглянути кримінальне провадження до закінчення строку запобіжного заходу виявилось неможливим. В обґрунтування клопотання посилається на те, що ризики, встановлені під час обрання запобіжного заходу хоча і зменшились, однак своєї актуальності не втратили. Так відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка, який ще не допитаний в цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також у клопотанні прокурор посилається на те, що під час досудового розслідування була встановлена достатня кількість доказів для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачена відповідальність до 10 років позбавлення волі. Будь-який інший запобіжний захід не зможе гарантувати належної поведінки обвинуваченого. Зауважив, що стан здоров`я обвинуваченого дозволяє йому перебувати в місцях попереднього ув`язнення.

Обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що його стан здоров`я в умовах попереднього ув`язнення погіршився. Скаржився на постійні головні болі, також зазначив, що чує сторонні голоси. У зв`язку із чим просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважав, що йому потрібна медична допомога.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 вказав, що ризики, зазначені прокурором, не доведені. По кримінальному провадженню всі докази досліджено, свідки допитані, тому у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою варто відмовити. Адвокат зазначив, що ОСОБА_4 потребує огляду в медичному закладі та в разі потреби лікування.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2025 року відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому строк запобіжного заходу був продовжений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2025.

До Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 345 КК України. Один із злочинів, інкримінованих ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК У країни віднесений згідно норми ст. 12 КК України до тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років позбавлення волі.

У підготовчому судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на вимоги до ч. 4 ст. 199, ч. 2 ст. 177 КПК України, суд має виходити з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також продовження існування ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи доводи прокурора про доцільність продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, вважає, що, в даному випадку, є обов`язкова умова - обґрунтована підозра, що обвинувачений вчинив злочини, що, на думку суду, підтверджується скеруванням до суду обвинувального акту.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, що і здійснюється судом.

Отже, суд вважає підозру обґрунтованою.

Оцінюючи продовження існування наведених прокурором ризиків, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення у повній мірі доведена висока ступінь ймовірності можливих спроб обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, виходячи з наступного.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, суд бере до уваги серйозність висунутого останньому обвинувачення за ч. 4 ст. 186 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів проти власності, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а також ч. 1 ст. 345 КК України, що також супроводжувалось погрозами застосування фізичного насильства.

Наявність ризику переховування підтверджується серед іншого і тяжкістю інкримінованого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років позбавлення волі. Санкція ч. 4 ст. 186 КК України не передбачає можливості призначення покарання із звільненням від його фактичного відбування.

Хоча більшість свідків та потерпілий у судовому засіданні допитані, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України має місце, з огляду на те, що допит осіб не закінчено, а також суд не може оминути встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення суд також розцінює як високий. Про це свідчить той факт, що обвинувачений був неодноразово засуджений, 02.08.2024 звільнений умовно-достроково на підставі правил ст. 81-1 КК України, для проходження військової служби за контрактом. Більш того, попередні судимості, та кримінальне правопорушення, що розглядається судом є корисливими.

Окрім того, суд бере до уваги матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_4 неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, військовослужбовець, з поміж іншого, є особою раніше судимою, який був засуджений за ряд корисливих злочинів та відбував реальний строк покарання. Таким чином, на думку суду у ОСОБА_4 відсутні соціальні важелі, які б могли з достовірністю вказувати на те, що є чинники, які б могли на нього впливати для відвернення можливості запобігти ризикам, на які посилається прокурор.

Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Наявність декількох ризиків дають підстави вважати щодо необхідності продовження щодо обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду, а також можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, беручи до уваги відсутність обставин, які б перешкоджали обвинуваченому ОСОБА_9 знаходитись у місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Твердження обвинуваченого стосовно погіршення стану здоров`я будь-яким чином не підтверджено, у зв`язку із чим суд не може розглядати вказану обставину як таку, що дає підстави змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою. Однак, суд вважає за потрібне звернутись до медичної частини державної установи для огляду ОСОБА_9 для встановлення можливості останнього перебувати під вартою.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 183 слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, яке пов`язане із погрозою застосування насильством, суд приходить до висновку про можливість не визначати заставу, як альтернативний запобіжний захід.

Керуючись 178, 179,194, 217, 334 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у державній установі «Дніпровська установа виконання покарання (№4)» строком на 60 (шістдесят) діб.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановити до 12 грудня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений 16 жовтня 2025 року о 08 год. 45 хв.

Суддя: ОСОБА_1