ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8752/24
провадження № 1-кп/753/927/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004504 від 10.11.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Києва, громадянина України, який зареєстрований

за адресою: АДРЕСА_1 , та

який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_9 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

представник потерпілого ОСОБА_10 ,

потерпілий ОСОБА_11 ,

встановив:

I. Формулювання обвинувачення, яке пред?явлене ОСОБА_6 , та яке суд визнає доведеним

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 07 листопада 2023 року, приблизно о 21 год. 40 хв., перебуваючи в приміщенні кафе «Клан пива» за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 38, де він відпочивав та проводив дозвілля з друзями, також перебував ОСОБА_11 .

Того ж дня, приблизно о 21 год. 50 хв., у приміщенні кафе «Клан пива» за вказаною адресою між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 розпочався словесний конфлікт на побутовому ґрунті, після чого останні вийшли з приміщення.

У подальшому, ОСОБА_6 , перебуваючи біля кафе «Клан пива» за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 38, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, наніс лівою та правою рукою два цілеспрямовані удари в область обличчя потерпілого ОСОБА_11 , спричинивши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді закритої травми нижньої щелепи: перелому кута нижньої щелепи праворуч та тіла між 32-33 зубами, закритого перелому передньої стінки правої верхньощелепної (гайморової) пазухи.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених статтею 121 цього Кодексу, але спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

ІІ. Позиції учасників судового провадження у судових дебатах

Прокурор ОСОБА_8 зазначила, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, доведена дослідженими у судовому засіданні доказами. Вона просила визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки, водночас без пояснень відмовившись надати суду обвинувальну промову для долучення до матеріалів провадження, що фактично позбавило суд можливості оцінити мотивованість позиції сторони обвинувачення.

Представник потерпілого ОСОБА_10 просила суд визнати ОСОБА_6 винуватим, а також призначити йому покарання, найсуворіше з передбачених санкцією ст. 122 КК України.

Захисник ОСОБА_9 у своєму виступі зазначив, що ОСОБА_6 вважає себе невинуватим у вчиненні інкримінованого діяння. Захист наголошував, що за наслідками дослідження доказів були відсутні будь-які прямі докази, які б безпосередньо вказували на причетність обвинуваченого до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. Звертав увагу, що зі слів потерпілого удари завдавали дві особи, тоді як надані стороною обвинувачення відеозаписи не відображають, хто саме наносив удари та чи був серед них ОСОБА_6 . Захисник також зазначив, що протокол пред`явлення особи для впізнання слід визнати недопустимим доказом, оскільки потерпілий не зазначив, за якими саме ознаками впізнав обвинуваченого. Крім того, захистом було поставлено під сумнів факт заподіяння тілесних ушкоджень саме 07 листопада 2023 року, позаяк потерпілий звернувся до поліції лише через два дні після події. Також на тверде переконання сторони захисту, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні проведено неналежним чином, що унеможливлює ухвалення обвинувального вироку. Як наслідок, захисник просив суд виправдати ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення заперечив повністю.

ІІІ. Виклад показань допитаних осіб

3.1 Показання потерпілого ОСОБА_11 .

Потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні розповів, що 07 листопада 2023 року, приблизно о 20 годині, він зайшов до закладу за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 38, у кафе, де наливають пиво. Він є постійним відвідувачем цього закладу та такий розташований поруч із його будинком, тому часто там буває. У той вечір він випив близько 4-5 бокалів пива.

Приблизно через пів години після його приходу зайшла компанія з чотирьох осіб, одного з яких він знав побіжно, просто як знайомого. Ці хлопці сіли окремо і він окремо. Протягом вечора вони спілкувалися, але все відбувалося без агресії чи конфліктів.

Під час закриття закладу, приблизно о 22 годині, частина хлопців вийшла на вулицю, де між ним та одним із них, на ім`я ОСОБА_12 , виник словесний конфлікт. Під час цього конфлікту йому цей хлопець сказав вийти з приміщення закладу в грубій формі, на що він відповів йому так само грубо. Після цього його штовхнули, і він опинився за межами закладу. Коли він підійшов до ОСОБА_12 без агресії, той наніс йому удар у ділянку під оком, від чого він впав, але швидко підвівся. У результаті в нього розбилися окуляри, однак видимих тілесних ушкоджень він тоді не мав.

Після цього до нього підійшов ОСОБА_6 , на що він йому вказав дослівно: «Навіщо ти до мене підійшов, я твоєму товаришу ( ОСОБА_12 ) нічого не зробив», і після цих слів наніс два удари у ділянку підборіддя, внаслідок чого він впав на землю і лежав без тями близько 10 секунд. Коли прийшов до тями, відчув сильний біль у ділянці зуба мудрості, там одразу з`явилася гематома, і він близько 10-15 секунд спльовував кров. Потім підвівся, оцінив ситуацію і пішов додому.

Наступного дня він зрозумів, що щось не так, оскільки не міг їсти чи жувати через різкий біль у щелепі. Цей день він ще терпів, приймаючи знеболювальні, але наступного дня вирішив звернутися до лікарні, де йому зробили рентген та діагностували повний перелом нижньої щелепи. Лікар повідомив, що необхідна термінова операція. Після цього він одразу звернувся до поліції та написав заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Позовні вимоги підтримав повністю та додав, що на момент події був безробітним, не мав доходів, а лікування потребувало значних коштів, у тому числі на реабілітацію. Це змусило його залазити у борги та терміново шукати гроші, щоб не стати інвалідом. Лікування супроводжувалося постійним болем і він не був впевнений, що воно дасть повний результат, через що переживав за своє здоров`я. Сам процес лікування був болісним, адже йому у щелепу вставляли штифти, він харчувався через трубочку, обмежував себе у русі й спілкуванні, оскільки через стан не міг вести звичне життя.

Процес лікування та реабілітації тривав приблизно два місяці, і навіть на день допиту він продовжував відчувати наслідки отриманих ушкоджень. Також він зазначив, що на обличчі залишився помітний шрам, який залишиться на все життя.

На завершення потерпілий підкреслив, що досі не розуміє, за що йому були нанесені тілесні ушкодження, оскільки не вчиняв жодних провокаційних дій і не проявляв агресії.

На запитання прокурора потерпілий пояснив, що конфлікт мав лише словесний характер із особою на ім`я ОСОБА_12 . Спілкування відбувалося у спокійному тоні, він навіть зробив тому хлопцю комплімент щодо куртки, але той зреагував агресивно й пригрозив кулаками, якщо він не залишить територію бару. Потерпілий визнав, що відповів у грубій формі, однак конфлікт, на його думку, не мав підстав перерости у бійку. Він вважає, що удари були нанесені без будь-яких причин, оскільки ситуація була побутовою і незначною. За його словами, той чоловік сказав: «Або ти забираєшся, або він тобі товче пику», що він сприйняв як образу.

На запитання представника потерпілого ОСОБА_11 пояснив, що через тиждень після події йому зробили первинне шинування щелепи як передопераційний етап, але це не дало результату. Через кілька тижнів йому зробили повноцінну операцію приблизно 21 листопада 2023 року. Після операції він ще 1-2 тижні проходив перев`язки, потім фізіопроцедури. Лікар пояснив, що повне зрощення можливе через пів року - рік. На день допиту потерпілий все ще відчував дискомфорт, зазначив, що змінився прикус і при прийомі їжі це відчувається. Пластина, вставлена у щелепу, залишиться на все життя.

Також він повідомив, що після удару хтось намагався допомогти йому піднятися, але через сильний біль та шок він погано розумів, що відбувається. Через тиждень після події з ним зв`язалися треті особи, які представились знайомими обвинуваченого ОСОБА_6 , і запропонували відшкодувати збитки. Потерпілий озвучив суму витрат на лікування та реабілітацію, але після цього зв`язок із ними припинився.

Згодом він побачився з ОСОБА_6 та його адвокатом ОСОБА_13 у приміщенні поліції, коли підписував обвинувальний акт для передачі справи до суду. Тоді адвокат вибачився від імені обвинуваченого, вони потисли руки, однак жодного відшкодування шкоди він так і не отримав.

На запитання захисника потерпілий підтвердив, що того вечора вживав 4-5 бокалів пива. На запитання, чому не звернувся до поліції одразу 07 листопада 2023 року, пояснив, що не мав досвіду як правильно реагувати, хотів прийти до тями та оцінити наслідки. Повторив, що у відділенні поліції йому справді пропонували компенсацію, але згодом нічого не відшкодували.

Також він підтвердив, що впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 під час проведення впізнання за обличчям, бородою та контуром обличчя, оскільки добре запам`ятав його зовнішність у момент події.

3.2 Показання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що перебував у закладі «Клан пива» разом зі своїми знайомими. Вони разом відпочивали та вживали пиво. Пізніше він помітив потерпілого на ім`я ОСОБА_14 , який за його словами, вступив у словесний конфлікт із його знайомими, зачіпав їх словами, а ті просили його відійти.

Згодом він вийшов на вулицю разом з ОСОБА_15 , із якою спілкувався. У цей час за його спиною між потерпілим і його знайомими тривав словесний конфлікт. Його товариші казали потерпілому, щоб той йшов додому. Після цього друзі підійшли до нього, сказали, що теж ідуть додому, і компанія розійшлася. За словами обвинуваченого, після цього нічого більше не відбувалося.

На запитання прокурора ОСОБА_6 зазначив, що не завдавав потерпілому тілесних ушкоджень.

Далі прокурор оголосив уривки з протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки його показання у суді суттєво відрізнялися від наданих під час досудового розслідування. Зокрема, у протоколі допиту зазначено:

«Ця особа знову запропонувала мені боксувати та почала розмахувати руками в мій бік. Я це сприйняв як загрозу та наніс два удари обома руками по обличчю. Після цього він упав, я подивився чи піднявся, і лише тоді пішов. Не вірно оцінив обстановку».

На ці обставини обвинувачений, за допомогою свого захисника, пояснив, що потерпілого він не бив. Причиною визнання своєї вини під час слідства, за його словами, була домовленість із потерпілим про те, що він візьме вину на себе та відшкодує збитки, оскільки його товариші не захотіли брати на себе відповідальність. При цьому ОСОБА_6 стверджував, що не знає, хто саме наніс удар, адже весь час спілкувався з ОСОБА_15 .

Обвинувачений зазначив, що його роль у конфлікті зводилася до того, що він лише слухав розмову потерпілого з іншими особами і йому це здавалося смішним.

Потерпілий, за його словами, пропонував боксувати та втручався в спілкування компанії. У складі компанії, за словами обвинуваченого, було чотири особи. Він також зазначив, що потерпілий більше спілкувався з барменом, перебував у стані сп`яніння, який, на думку обвинуваченого, впливав на його поведінку. Якби потерпілий був тверезим, конфлікту, на його переконання, не виникло б.

Обвинувачений вважав, що ініціатором конфлікту був саме потерпілий, який провокував словесно, пропонував боксувати та поводився зухвало. Його знайомі неодноразово пропонували потерпілому піти додому. Сам ОСОБА_6 більшість часу спілкувався з ОСОБА_16 , не бачив, щоб хтось завдавав потерпілому ударів чи щоб той потребував допомоги, але пам`ятає, що потерпілий залишав бар, коли заклад уже зачинявся.

На запитання, яким чином у потерпілого могли з`явитися тілесні ушкодження, обвинувачений також припустив, що вони могли виникнути пізніше коли той ішов додому або за інших обставин. Пояснюючи причину своїх позасудових показань, він зазначив, що домовленості з потерпілим під час слідства були зумовлені припущенням, що хтось із його компанії міг бути причетним до події.

На запитання представника потерпілого ОСОБА_6 вказав, що виходив із кафе разом із дівчиною, однак не дуже добре пам`ятає, які саме показання давав під час слідства. ОСОБА_17 він знає поверхово. Пояснюючи, чому під час слідства не згадав про неї, зазначив, що не надав цьому значення.

Також він підтвердив, що перебував у стані сп`яніння, того вечора випив близько двох келихів, хоча точну кількість не пам`ятає. Компанія, з якою він був, також вживала алкоголь. Пояснити, чому потерпілий, за його словами, чіплявся до їхньої компанії, він не зміг.

На запитання, чому під час слідства він брав на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, обвинувачений відповів, що хотів закрити це питання. З його слів, вони домовилися з потерпілим про одну суму, але потім мова йшла вже про іншу. На уточнення, чому він домовлявся про відшкодування, якщо не завдавав ударів, обвинувачений цього разу під час надання відповіді на це питання не зміг дати чіткої відповіді.

Він підтвердив слова потерпілого про те, що його адвокат просив вибачення від його імені, проте пояснити причини цього не зміг. ОСОБА_6 також зазначив, що не підтримує зв`язку зі слідчим, який проводив досудове розслідування.

На запитання про те, чому за кілька днів до допиту в суді потерпілому телефонував слідчий від його імені, пропонуючи отримати 60 000 грн компенсації, вказуючи, що « ОСОБА_6 все одно буде виправданий судом», обвинувачений відповів, що про це чує вперше і він нічого нікому не пропонував.

Так само він зазначив, що йому невідомо, чому від його імені телефонував адвокат ОСОБА_9 , пропонуючи представнику потерпілого отримати «60 000 грн або нічого».

ОСОБА_6 заявив, що вибачення у потерпілого особисто не просив, хоча у відділенні поліції між ними справді відбулася розмова про можливість відшкодування шкоди, але надалі потерпілий перестав виходити на зв`язок.

3.3 Показання свідка сторони захисту ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснив, що з моменту подій минуло багато часу. Того вечора вони сиділи в кафе, пили пиво. До них постійно підходив потерпілий ОСОБА_11 , який чіплявся до їхньої компанії. Коли вони разом із ОСОБА_6 вийшли покурити, потерпілий продовжував до них підходити, на що вони неодноразово казали йому, щоб він йшов додому.

Свідок зазначив, що на вулиці також була дівчина бармена ОСОБА_19 , яка спілкувалася з ОСОБА_6 . Після цього всі розійшлися по домівках. За словами свідка, бійки між ОСОБА_6 та потерпілим не було, і він взагалі жодної бійки не бачив.

На запитання прокурора свідок пояснив, що не пам`ятає, коли саме відбувалися ці події, але пригадує, що прийшов до пабу «Клан пива» приблизно о 19-20 годині разом із ОСОБА_20 , ОСОБА_12 і ОСОБА_21 . Коли саме він вперше того дня побачив ОСОБА_6 , не пам`ятає. Свідок підтвердив, що потерпілий чіплявся до всіх, у тому числі до ОСОБА_6 , хоча конкретних деталей не згадав, оскільки минуло багато часу. Разом із тим наполягав, що потерпілий справді поводився зухвало, але ніхто йому тілесних ушкоджень не завдавав.

Свідок зазначив, що покинув заклад разом із трьома друзями, серед яких був ОСОБА_6 , а також ОСОБА_19 і бармен. Котра саме була година він не пам`ятає. Так само не пам`ятає, де в цей час перебував потерпілий. Підтвердив, що потерпілий того вечора пив пиво і очевидно, перебував у стані алкогольного сп`яніння.

На запитання представника потерпілого свідок пояснив, що відвідував цей заклад кілька разів, зазвичай разом із ОСОБА_12 . З ОСОБА_6 знайомий давно, але точно не пам`ятає, скільки років. Познайомив їх ОСОБА_12 , якого пов`язував із ОСОБА_6 спільний знайомий. Свідку відомо, що ОСОБА_6 працює рієлтором.

Свідок не пам`ятає, чи прийшов того вечора до закладу разом із ОСОБА_6 , чи той уже був там раніше. Також не зміг пригадати, скільки саме людей було у залі. Водночас зазначив, що потерпілий чіплявся до всіх і до нього, до їхньої компанії та навіть до бармена.

Свідок підтвердив, що того вечора вживав алкоголь, але не пам`ятає, скільки саме.

На запитання, чому з усіх обставин він пам`ятає лише те, що потерпілий чіплявся і що ОСОБА_6 не наносив тілесних ушкоджень, але не пригадує нічого іншого, ОСОБА_18 пояснити не зміг і навіть попросив якнайшвидше завершити допит у зв`язку із особистими обставинами.

Свідок не пам`ятає, скільки разів виходив курити. Пригадує, що наприкінці вечора, перед тим як вони пішли додому, бачив ОСОБА_6 разом із ОСОБА_19 , але де перебував потерпілий у той момент не пам`ятає, оскільки його не бачив.

ОСОБА_18 також було відомо, що ОСОБА_6 раніше займався боксом. Про те, що останньому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, він дізнався лише нещодавно. Після описаних подій бачив ОСОБА_6 ще кілька разів, але коли саме не пригадує. Про кримінальне провадження між собою вони не говорили.

На запитання головуючого судді свідок уточнив, що чіпляння потерпілого проявлялося у словесній формі. До цих подій він бачив потерпілого кілька разів. У той вечір спілкувався з барменом, дівчиною ОСОБА_19 та іншими людьми, які були присутні в закладі.

Свідок підтвердив, що його викликали на допит у зв`язку з подіями, які сталися у «Клані пива», однак про причетність ОСОБА_6 йому нічого невідомо. За його словами, у закладі було близько чотирьох столиків, вони сиділи своєю компанією за одним із них, а потерпілий перебував біля барної стійки.

Щодо версії сторони захисту про те, що удар міг завдати хтось із компанії, свідок зазначив, що жодних ударів він не наносив. Водночас, попри те, що він наголошував на активній поведінці потерпілого, пояснити чому не звернув увагу на те, куди той подівся після конфлікту, свідок не зміг.

3.4 Показання свідка сторони захисту ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні розповів, що того вечора вони з друзями зайшли до кафе, щоб випити пива. У їх компанії було чотири чоловіки, також у приміщенні перебувала якась дівчина. За сусіднім столиком був чоловік, не з їхньої компанії, який увесь час втручався в їхні розмови. Вони сиділи приблизно півтори години, після чого свідок пішов до туалету.

Свідок зазначив, що за цей час жодних конфліктів чи бійок не було. Коли він вийшов із туалету та вийшов на вулицю, ОСОБА_6 стояв біля дівчини, а потерпілий ОСОБА_11 уже відходив від закладу приблизно на 50 метрів у невідомому напрямку. Свідок не бачив, щоб хтось завдавав йому ударів. Після цього вони ще трохи постояли на вулиці, допили пиво та розійшлися по домівках. Він також не чув жодних розмов про те, що ОСОБА_6 комусь наносив удари.

На запитання прокурора свідок конкретизував, що до закладу він прийшов разом із ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Подія, за його словами, відбулася восени 2023 або 2024 року. У кафе вони прийшли приблизно о 18 годині, а залишили його близько 22-ї, коли заклад зачинявся. За цей час вони спілкувалися та пили пиво, сам свідок вжив близько 2,5 літра пива.

Щодо поведінки потерпілого ОСОБА_11 свідок пояснив, що той часто втручався в розмови їхньої компанії, сміявся, а коли був напідпитку, кілька разів просив дати йому по обличчю. При цьому такі висловлювання не мали агресивного характеру.

Потерпілий, за словами свідка, уже сидів у закладі, коли вони прийшли, але скільки саме він випив йому невідомо.

Свідок також допустив, що на вулиці потерпілий повторював прохання дати йому по обличчю. Повторив, що вечір завершився тим, що всі вийшли на перекур, а коли він вийшов, усі вже стояли надворі, а ОСОБА_11 знаходився на відстані кількох десятків метрів і йшов у невідомому напрямку. Чому потерпілий згодом вказав саме на когось із їхньої компанії як на особу, яка завдала йому тілесних ушкоджень, свідок пояснити не зміг. Він підтвердив, що не бачив, щоб хтось наносив удари, і сам цього не робив.

На запитання представника потерпілого свідок пояснив, що знайомий із ОСОБА_6 понад 20 років, підтримує з ним дружні стосунки. Йому відомо, що обвинувачений відвідує тренажерний зал і в підлітковому віці займався боксом, навіть виступав на турнірах у Києві. Того вечора ОСОБА_6 вживав вино, але свідок не пам`ятає, у якій кількості.

ОСОБА_22 зазначив, що коли вони зайшли до закладу, ОСОБА_11 двічі-тричі підходив до їхнього столика, а також підходив під час перекурів зокрема, коли свідок брав у нього сигарети.

Інших пропозицій чи конфліктних ситуацій не було. ОСОБА_6 не завжди виходив на вулицю, бо не курить.

Пояснюючи, чому свідок ОСОБА_18 не згадав про фразу потерпілого «дай по обличчю», а лише про бажання побоксувати, ОСОБА_22 припустив, що ОСОБА_18 міг бути нетверезим і не пам`ятати, оскільки всі того вечора багато випили.

Свідок також розповів, що наприкінці вечора вони допомагали бармену занести стільці до приміщення, після чого ще трохи постояли й розійшлися. Знову ж таки підтвердив, що ОСОБА_11 залишив заклад у той момент, коли він сам виходив із туалету.

ОСОБА_22 невідомо, що ОСОБА_6 визнавав себе винним у нанесенні тілесних ушкоджень, адже за його словами, обвинувачений лише повідомив, що отримав лист із поліції. Свідок не знає, чому ОСОБА_6 спочатку давав зізнавальні показання.

На запитання, чому він як близький друг обвинуваченого не дав показань під час досудового розслідування, якщо був переконаний, що ОСОБА_6 нікого не бив, ОСОБА_22 відповів, що можливо, справді треба було це зробити.

Йому також невідомо, що ОСОБА_6 пропонував потерпілому відшкодувати збитки.

На запитання головуючого судді свідок підсумував, що знає ОСОБА_6 понад 20 років, але вони не завжди підтримували тісний зв`язок. Тому він не був обізнаний, чому саме обвинуваченого притягують до кримінальної відповідальності. Про існування цього провадження він дізнався вже тоді, коли справа надійшла до суду приблизно у травні 2024 року. Разом із тим йому також було відомо, що через два тижні після події з ним контактували працівники поліції.

Свідок зазначив, що приміщення закладу невелике, вміщує близько 12 осіб. У той вечір, без урахування бармена, у залі було приблизно шість людей.

Він допустив, що одного разу підходив до потерпілого, але лише для того, щоб попросити його більше не підходити до їхнього столу. Спілкування на вулиці пояснив тим, що у потерпілого були сигарети і він просив у нього закурити.

Свідок також повідомив, що за час перебування потерпілого у закладі (близько чотирьох годин) той, окрім прохання дати йому по обличчю, висловлював і інші фрази, але саме ця звучала найбільш дивно.

На запитання головуючого судді, з урахуванням версії сторони захисту, що удар потерпілому міг нанести хтось із компанії, свідок зазначив, що він жодних ударів не завдавав.

3.5 Показання свідка сторони захисту ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні повідомила, що знайома з обвинуваченим у зв`язку з подіями, які стали предметом розгляду.

Вона пояснила, що в день події в кафе перебувала компанія, у складі якої був ОСОБА_6 . Вони сиділи за столиком і вживали пиво. За її словами, потерпілий постійно провокував компанію на конфлікт, однак вона чула лише словесну сварку, а щоб ОСОБА_6 комусь наносив удари цього не бачила.

Після події вона спілкувалася з потерпілим, а з ОСОБА_6 ні.

На запитання прокурора свідок уточнила, що того вечора потерпілий перебував у закладі сам, а компанія, до якої він підходив, складалася приблизно з чотирьох чоловіків. Потерпілий, за її словами, чіплявся до всіх, а потім почав звертатися безпосередньо до ОСОБА_6 , постійно повторюючи фразу: «вдар мене».

Свідок зазначила, що не бачила, аби потерпілий і ОСОБА_6 виходили з приміщення вдвох. За її спостереженнями, обвинувачений весь час перебував поруч зі своєю компанією.

Також вона пояснила, що не бачила потерпілого побитим, дізналася про це лише через кілька днів від свого колишнього хлопця бармена, який працював у закладі.

Водночас потерпілий не говорив йому, хто саме завдав йому тілесних ушкоджень.

Свідок додала, що після події під час спілкування з потерпілим розпитувала його про отримані ушкодження, і той розповідав лише про перебіг лікування.

На запитання представника потерпілого свідок відповіла, що не пам`ятає точної дати події. Вона прийшла до закладу приблизно о 22:00, щоб забрати свого колишнього хлопця, який там працював барменом.

На той момент у закладі перебували вона, бармен, компанія з чотирьох чоловіків та потерпілий. У приміщенні вона залишалася до 23:00, тобто до закриття.

Свідок пояснила, що потерпілий поводився нав`язливо, просив, щоб його вдарили, а всі намагалися його заспокоїти, однак він нікого не слухав. Коли вона прийшла, потерпілий уже перебував у стані сп`яніння, і протягом приблизно 20 хвилин вона бачила, як він підходив до компанії та чіплявся словесно.

Кількість таких епізодів вона не змогла назвати. Так само не змогла вказати, скільки разів потерпілий виходив на вулицю до цієї компанії.

Пояснюючи, чому її показання не повністю збігаються з відеозаписом, свідок зазначила, що не пам`ятає усіх деталей, але запевнила, що все відбувалося спокійно, без конфліктів.

З її слів, більшість відвідувачів того вечора вживали пиво, однак вона не звертала уваги, хто скільки випив. Хто саме першим залишив заклад, їй невідомо.

IV. Документи, речові докази та висновки судової експертизи

4.1 Протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 09 листопада 2023 року, складений слідчим Дарницького УП ГУНП у місті Києві, відповідно до якого ОСОБА_11 повідомив, що 07 листопада 2023 року, приблизно о 22 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 38, він отримав тілесні ушкодження від невстановленої особи під час конфлікту біля приміщення кафе « Клан пива ».

4.2 Протокол огляду місця події від 09 листопада 2023 року, згідно з його змістом, огляд розпочато о 21 годині 20 хвилин та завершено о 21 годині 40 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 38, у приміщенні кафе «Клан пива». Під час огляду зафіксовано прилеглу територію та місце, де, за поясненням ОСОБА_11 , стався конфлікт. Технічна фіксація здійснювалась за допомогою фотоапарата «Nikon». За результатами огляду слідів події або речових доказів не виявлено. До протоколу огляду місця події долучено ілюстративну таблицю з фотозображеннями місцевості, на яких зафіксовано фасад будинку по вул. Драгоманова, 38, вхід до закладу «Клан пива» та прилеглу територію.

4.3 Відповідь на запит слідчої ОСОБА_26 від адміністрації кафе «Клан пива», згідно з якою 10 листопада 2023 року було надано оптичний носій (CD-R-диск) із відеозаписами з камер внутрішнього спостереження за період з 21:30 по 22:50, 07 листопада 2023 року.

4.4 Постанова слідчої Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_26 від 10 грудня 2023 року, якою оптичний носій із зазначеними відеозаписами із камер спостереження визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0004504 від 10.11.2023 та приєднано до матеріалів досудового розслідування.

4.5 Заява потерпілого ОСОБА_11 від 20 лютого 2024 року, адресована слідчій ОСОБА_26 , у якій він просив долучити до кримінального провадження документи, що підтверджують характер та вартість лікування, а саме: консультативне заключення відділення щелепно-лицевої хірургії від 09.11.2023 на 1 арк.; консультативне заключення відділення щелепно-лицевої хірургії від 10.11.2023 на 1 арк.; виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 23470 від 27.11.2023 на 1 арк.; опис до комп?ютерної томографії кісток лицьового скелету від 09.11.2023 на 1 арк.; рентген-знімок на ім?я ОСОБА_11 від 09.11.2023; опис до комп?ютерної томографії кісток лицьового скелету від 17.11.2023 на 1 арк.; рентген-знімок на ім?я ОСОБА_11 від 17.11.2023; копія договору № 975 про надання медичних та додаткових послуг від 27.11.2023 на 5 арк.; протокол узгодження ціни на 1 арк.; акт наданих медичних та додаткових послуг на 1 арк.; рахунок на оплату № 2266 на 1 арк.; рахунок на оплату № 2117 на 1 арк.; розрахунок оплати за послуги медичної допомоги на 1 арк.; розрахунок оплати за послуги медичної допомоги на 1 арк.

4.6 Постанова слідчої Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_26 від 20 лютого 2024 року, якою визнано речовими доказами копії медичної документації: консультативне заключення відділення щелепно-лицевої хірургії від 09.11.2023 на 1 арк.; консультативне заключення відділення щелепно-лицевої хірургії від 10.11.2023 на 1 арк.; виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 23470 від 27.11.2023 на 1 арк.; опис до комп?ютерної томографії кісток лицьового скелету від 09.11.2023 на 1 арк.; рентген-знімок на ім?я ОСОБА_11 від 09.11.2023; опис до комп?ютерної томографії кісток лицьового скелету від 17.11.2023 на 1 арк.; рентген-знімок на ім?я ОСОБА_11 від 17.11.2023; копія договору № 975 про надання медичних та додаткових послуг від 27.11.2023 на 5 арк.; протокол узгодження ціни на 1 арк.; акт наданих медичних та додаткових послуг на 1 арк.; рахунок на оплату № 2266 на 1 арк.; рахунок на оплату № 2117 на 1 арк.; розрахунок оплати за послуги медичної допомоги на 1 арк.; розрахунок оплати за послуги медичної допомоги на 1 арк., визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів провадження.

Оригінали медичної документації: консультативне заключення відділення щелепно-лицевої хірургії від 09.11.2023 на 1 арк.; консультативне заключення відділення щелепно-лицевої хірургії від 10.11.2023 на 1 арк.; виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 23470 від 27.11.2023 на 1 арк.; опис до комп?ютерної томографії кісток лицьового скелету від 09.11.2023 на 1 арк.; рентген-знімок на ім?я ОСОБА_11 від 09.11.2023; опис до комп?ютерної томографії кісток лицьового скелету від 17.11.2023 на 1 арк.; рентген-знімок на ім?я ОСОБА_11 від 17.11.2023, після проведення експертизи повернуті ОСОБА_11

4.7 На підставі зазначених матеріалів слідчою ОСОБА_26 21 лютого 2024 року була призначена судово-медична експертиза, проведена експертом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_27 , за результатами якої складено висновок № 042-323-2024 від 08 квітня 2024 року.

Згідно з висновком експерта, експертиза проводилася на підставі медичної документації потерпілого ОСОБА_11 в період з 22.02.2024 до 08.04.2024.

Перед експертом поставлено питання про характер, механізм утворення, час та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, а також про їх можливу відповідність обставинам, зазначеним у постанові слідчої.

У підсумковій частині висновку експерта зазначено, що виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: а) закритої травми нижньої щелепи: перелому кута нижньої щелепи праворуч та тіла між 32-33 зубами; б) закритого перелому передньої стінки правої верхньощелепної пазухи, які є ушкодженнями середнього ступеня тяжкості, оскільки спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 добу, але не становили небезпеки для життя.

Експерт дійшов висновку, що механізм утворення ушкоджень утворились внаслідок однієї-двох травматичних дій тупого (их) предмету (характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразились) та за давністю можуть відповідати вказаному терміну в постанові слідчої.

4.8 Постанова слідчої Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_26 від 10 квітня 2024 року, якою вилучені на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва медична карти стаціонарного хворого № 23470 та опис до комп`ютерної томографії (щелепно-лицьовий відділ) від 25.11.2023 на ім`я ОСОБА_11 визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження.

4.9 Слідчою Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_26 29 квітня 2024 року було проведено огляд предмета (відеозапису) оптичного носія, на якому містяться три відеофайли під назвами «video_Клан_пива_1», «video_Клан_пива_2» та «video_Клан_пива_3», отримані із камер відеоспостереження кафе «Клан пива» за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 38.

Огляд здійснювався у присутності потерпілого ОСОБА_11 , який під час перегляду надавав пояснення щодо зафіксованих на відео осіб та обставин події.

Суд зазначає, що у протоколі огляду зазначено опис дій знеособлених учасників події, позначених номерами від 1 до 7, однак суд не вбачає за необхідне наводити детальний перелік саме таких позначень, оскільки, з урахуванням змісту показань потерпілого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_6 та свідків, а також досліджених судом відеозаписів, суд має можливість самостійно ідентифікувати кожну особу на відео та встановити, кому саме відповідають умовні номери, наведені в протоколі.

Так, під час судового розгляду судом було безпосередньо досліджено три відеозаписи з камер спостереження пабу «Клан пива», тривалістю орієнтовно по 10 хвилин кожен, під назвами «Video_клан_пива_1», «Video_клан_пива_2», та «Video_клан_пива_3», із часовими позначками з 21 год. 30 хв. до 22 год. 00 хв., 07 листопада 2023 року.

Так, під час дослідження першого відеозапису під назвою «Video_клан_пива_1», тривалістю близько 10 хвилин, із позначкою дати 07.11.2023, 21:30:00, встановлено, що на початку запису у приміщенні пабу перебувають лише потерпілий ОСОБА_11 , який сидить за барною стійкою, та бармен, який знаходиться на своєму робочому місці. Атмосфера між ними спокійна, будь-яких конфліктів чи агресивних дій не зафіксовано.

На фрагменті із позначкою часу 21:32:20 до приміщення заходять троє осіб, які вочевидь повертаються до залу після перекуру та сідають за свій стіл, де вже стоять бокали. Один із них прямує до вбиральні, а двоє залишаються за столиком.

Через приблизно 30 секунд до приміщення заходить обвинувачений ОСОБА_6 , який сідає за стіл до зазначеної компанії. Потерпілий ОСОБА_11 продовжує перебувати біля барної стійки, бармен залишається на своєму місці. Ще через 20 секунд із вбиральні виходить один із чоловіків та приєднується до своєї компанії.

На фрагменті з часовою позначкою 21:35:00 видно, як ОСОБА_6 підходить до барної стійки та робить замовлення алкогольних напоїв. Інші особи залишаються на своїх місцях. Приблизно через чотири хвилини він забирає замовлення та повертається до столу.

За результатами перегляду відеозапису суд має можливість візуально ідентифікувати осіб, які перебували в приміщенні, а також їхній зовнішній вигляд і одяг, що має значення для подальшої оцінки доказів і буде розкрито судом у мотивувальній частині вироку.

Суд встановив, що

обвинувачений ОСОБА_6 був одягнений у сірі кросівки, сірі штани з білими смугами з боків, біле худі та синю жилетку;

свідок ОСОБА_18 у чорні туфлі, темно-сірі брюки, бежевий светр і чорне довге пальто;

свідок ОСОБА_22 у чорні кеди з білою підошвою, сині джинси, чорну кофту та сіре пальто;

останній чоловік із компанії (скоріш за все ОСОБА_28 , який у суді не допитувався) у чорні кросівки з білою підошвою, чорні штани, чорну куртку та кепку чорного кольору;

потерпілий ОСОБА_11 у білі кросівки, бежеве (жовтувате) пальто, сіре худі та темні штани;

бармен (ім`я якого суду не відоме і ніколи ніким не озвучувалось) у сірі кросівки та чорний спортивний костюм.

Під час дослідження другого відеозапису під назвою «Video_клан_пива_2» суд встановив, що події продовжуються з часової позначки 21:40 у тій самій обстановці, учасники перебувають на тих самих місцях, де були раніше.

На фрагменті з часовою позначкою 21:43 видно, як ОСОБА_6 бере до рук телефон і виходить із приміщення, ймовірно, щоб зателефонувати.

Через дві хвилини між трьома особами з компанії, які сидять за своїм столом, та потерпілим ОСОБА_11 виникає словесна розмова (на певній відстані) про вік присутніх, що відбувається у спокійній та невимушеній атмосфері.

Далі розмова триває на незначні побутові теми, без проявів агресії.

На фрагменті відео з часовою позначкою 21:47 зафіксовано, як свідок ОСОБА_18 підходить до потерпілого та звертається до нього зі словами: «Друже, пригостиш сигаретою?», на що ОСОБА_11 відповідає: «Не вперше вже, але пригощаю й тут».

На фрагменті 21:47:30 видно, як троє учасників компанії виходять на вулицю перекурити, де в цей час перебуває і ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_11 продовжує сидіти за барною стійкою, де перебував з 21:30, і в невимушеній, дружній атмосфері спілкується з барменом.

На часовій позначці 21:48:15 до закладу заходить свідок ОСОБА_19 , до якої звертається потерпілий словами: « ОСОБА_29 , мене ображають». Дівчина підходить і у жартівливій манері обіймає потерпілого, який продовжує сидіти на тому ж місці.

Після цього потерпілий у жартівливій формі піднімає дівчину на руки, що вочевидь із урахуванням реакції, не викликало заперечень із її боку, однак не сподобалося бармену, який сказав: «Відпусти її». Потерпілий ОСОБА_11 одразу відреагував на зауваження, відпустив дівчину та залишився біля барної стійки.

Надалі між ними продовжується спокійна, невимушена розмова.

Під час дослідження останнього відеозапису з камер спостереження, долученого до матеріалів провадження під назвою «Video_клан_пива_3», суд встановив, що запис розпочинається з часової позначки 21:50, і події продовжуються в тій самій обстановці.

У цей час потерпілий ОСОБА_11 , свідок ОСОБА_19 та бармен спілкуються між собою біля барної стійки.

На фрагменті з позначкою 21:50:38 до приміщення повертається ОСОБА_6 і прямує до вбиральні, а о 21:52 до свого столу повертаються три інші хлопці з компанії. Через приблизно 15 секунд із вбиральні виходить ОСОБА_6 і приєднується до них за столом.

Після цього компанія з чотирьох осіб сидить за своїм столом і продовжує вживати напої, потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_19 залишаються біля барної стійки, а бармен перебуває на своєму робочому місці. Через близько 10 секунд свідок ОСОБА_19 прямує до вбиральні, потерпілий залишається сам, а на фрагменті з позначкою 21:54 видно, як вона виходить і стоїть поруч із потерпілим, пританцьовуючи у жартівливій манері.

На часовій позначці 21:55 обстановка у закладі залишається спокійною, компанія спілкується між собою, потерпілий і ОСОБА_19 між собою, бармен у цей час починає заносити з вулиці до приміщення столики та стільці.

На фрагменті 21:55:30 видно, як ОСОБА_19 разом із потерпілим ОСОБА_11 виходять на вулицю із сигаретами.

З огляду на те, що камера фіксує лише частину біля виходу, суд може констатувати за видимими білими кросівками потерпілого, що він перебуває поруч із входом до закладу, хоча його постать повністю у кадрі не відображена.

На фрагменті 21:56:03 ОСОБА_6 звертається до бармена, уточнюючи, до котрої години працює заклад. Бармен відповідає, що до 22:00, після чого на 21:56:44 ОСОБА_6 промовляє: «По сигареті, по бокалу і додому».

Суд звертає увагу, що в цей час потерпілий ОСОБА_11 перебуває поза межами приміщення, що підтверджується даним фрагментом відеозапису.

Надалі троє з компанії ОСОБА_6 , ОСОБА_18 та ОСОБА_12 виходять на вулицю, а свідок ОСОБА_22 заходить до вбиральні. Як уже зазначалося, огляд зони біля входу є частково обмеженим, оскільки камера розташована всередині приміщення, однак на відео чітко видно взуття осіб та частково їхні силуети через скло.

Згодом видно, як троє чоловіків стоять поряд і спілкуються, чутно сміх.

На фрагменті 21:58:17 з приміщення виходить свідок ОСОБА_22 , і в цей момент у полі зору камери з`являється частина тіла потерпілого ОСОБА_11 , зокрема його білі кросівки та темні штани, що свідчить про те, що розмова відбувається між компанією та потерпілим.

З урахуванням дослідження всього відеозапису тривалістю близько 30 хвилин та зафіксованих звуків, суд дійшов переконливого висновку, що спілкування відбувається також між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_11 .

Із цього фрагменту видно, що вони стоять поруч приблизно на відстані одного метра, обличчям один до одного.

На часовій позначці 21:59:30 чути, як потерпілий ОСОБА_11 вимовляє фразу: «Я завалю тебе», після чого лунає сміх усіх присутніх, і розмова продовжується вже переважно між ними двома.

Відеозапис завершується на 22:00:30, коли спілкування між ними триває, а компанія та свідок ОСОБА_19 на задньому плані сміються, що свідчить про загалом спокійну атмосферу у закладі на момент закінчення запису.

Суд зазначає, що навіть з урахуванням того, що сторона обвинувачення не надавала жодних пояснень під час дослідження змісту цього відеозапису та не коментувала його, оцінка зафіксованих на ньому подій буде наведена в мотивувальній частині вироку з урахуванням показань потерпілого, обвинуваченого та допитаних у судовому засіданні свідків сторони захисту.

4.10 Протокол пред`явлення особи для впізнання від 30 квітня 2024 року за фотознімками проведений слідчою ОСОБА_26 .

Впізнання проводилося за участю потерпілого ОСОБА_11 , у присутності двох понятих. Йому було пред`явлено чотири фотознімки чоловіків схожої зовнішності, серед яких під № 3 був зображений ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що може впізнати особу, яка 07.11.2023, приблизно о 22 год. 00 хв., біля кафе «Клан пива», на вул. Драгоманова, 38, у м. Києві, нанесла йому тілесні ушкодження в область нижньої щелепи.

Після пред`явлення фотознімків потерпілий впізнав особу № 3 як чоловіка, який завдав йому удару в обличчя під час конфлікту, вказавши на форму очей та бороду.

4.11 Протокол слідчого експерименту, який складений 30 квітня 2024 року, слідчою ОСОБА_26 за участю потерпілого ОСОБА_11 , під час якого останній відтворив обставини нанесення йому ударів 07.11.2023 року у кафе «Клан пива».

Слідча дія проведена у приміщенні Дарницького управління поліції із застосуванням технічних засобів фіксації цифрової відеокамери «Panasonic Full HD HC-V260», відеозапис збережено на флеш-накопичувачі «Kingston 32 Gb» і пізніше перенесено на оптичний диск, який долучено до матеріалів кримінального провадження.

Під час відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_11 перед початком проведення слідчої дії пояснив, що 07 листопада 2023 року, приблизно о 22 годині 10-15 хвилин, невідомий чоловік, який стояв навпроти нього, наніс йому два удари в ділянку щелепи.

ОСОБА_11 продемонстрував розташування осіб відносно один одного, траєкторію руху нападника та напрямки нанесення ударів. За допомогою статиста потерпілий показав, що перший удар було нанесено правою рукою в ділянку нижнього підборіддя, а другий лівою рукою збоку, який потрапив безпосередньо в щелепу.

Після завершення дії він зазначив, що відтворені обставини повністю відповідають тому, що відбулося 07.11.2023 у приміщенні кафе «Клан пива».

За результатами слідчого експерименту зауважень або заперечень від учасників не надходило, а відеозапис дії було долучено до матеріалів провадження як додаток до протоколу, який був досліджений у судовому засіданні.

4.12 Документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6

4.12.1 Копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4.12.2 Вимога від 30 квітня 2024 року, згідно з якою ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

4.12.3 Довідка Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» № 495773 від 30 квітня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_6 за обліковими даними під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

4.12.4 Лист Дарницького управління поліції ГУНП у місті Києві від 30 квітня 2024 року, адресований директору КНП «МЗНПД» ОСОБА_31 , яким слідча просила перевірити, чи перебуває ОСОБА_6 на обліку у лікаря-психіатра. У відповідь на цей запит надано довідку КНП «Київський міський психоневрологічний диспансер» від 10 травня 2024 року, згідно з якою ОСОБА_6 під наглядом лікаря-психіатра не перебуває.

V. Мотиви суду

Положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, як визначено ст. 94 КПК України, є виключною компетенцією суду, який ухвалює рішення.

Згідно з положеннями ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його скоєння.

Оцінюючи зібрані у цьому кримінальному провадженні докази в їх сукупності, першочергово зазначає, що сторонами процесу надано досить обмежений обсяг доказів, при цьому їх зміст є взаємно суперечливим між собою.

Так, показання потерпілого ОСОБА_11 та письмові докази сторони обвинувачення зокрема медична документація, результати судово-медичної експертизи, слідчий експеримент та протокол пред?явлення особи для впізнання узгоджуються між собою та відображають послідовну версію подій.

Натомість обвинувачений ОСОБА_6 та допитані судом свідки сторони захисту повідомили відомості, які розходяться з цими доказами та більше того, взаємно суперечать один одному.

За таких обставин, суд вважає за необхідне розпочати оцінку доказів із досліджених у судовому засіданні відеозаписів із камер спостереження кафе «Клан пива», які у цьому випадку є найбільш об`єктивним джерелом інформації, які передували подіям, що мали місце 07 листопада 2023 року.

При цьому суд бере до уваги, що всі допитані у судовому засіданні учасники, зокрема потерпілий, обвинувачений і свідки у своїх показаннях неодноразово посилалися на обстановку в закладі та події, які відбувалися безпосередньо перед інцидентом, що став предметом судового розгляду.

Тому суд вважає за доцільне спочатку надати оцінку відеозаписам, що відображають перебіг подій у приміщенні кафе, а вже після цього оцінити показання потерпілого, обвинуваченого та свідків, співставивши їх зміст із встановленими на підставі відеозаписів фактичними обставинами.

Судом було досліджено три відеозаписи тривалістю близько 10 хвилин кожен, що охоплюють події, які відбувалися в кафе «Клан пива» з 21 год. 30 хв. до 22 год. 00 хв., 07 листопада 2023 року.

Зміст зазначених відеозаписів детально викладено в описовій частині вироку (див. п. 4.9).

Відеозаписи відображають загалом спокійну, побутову атмосферу у закладі, де всі відвідувачі вживали алкогольні напої та, з огляду на їх невелику кількість (шість осіб і один бармен), спілкувалися між собою у невимушеній манері.

Разом із тим, забігаючи наперед, суд зазначає, що сторона захисту (і не лише вона), а також допитані свідки намагалися подати потерпілого як особу, яка начебто протягом всього вечора 07 листопада 2023 року заважала іншим відвідувачам відпочивати, поводилася провокативно та чіплялася до компанії, у якій перебував обвинувачений.

Однак зміст відеозаписів, а також власні показання цих же свідків та обвинуваченого спростовують подібні твердження, що буде розкрито судом далі при оцінці їхніх показань разом з іншими доказами.

Повертаючись до оцінки відеозапису суд зазначає, що до 21 год. 55 хв. обстановка в закладі залишалася спокійною, жодних ознак конфлікту чи агресивної поведінки не спостерігалося.

Після цього, як зафіксовано на відеозаписі, першими із приміщення кафе на перекур виходять потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_19 .

Через приблизно хвилину-півтори після них із компанії з чотирьох чоловіків троє - ОСОБА_6 , ОСОБА_18 та ОСОБА_12 також виходять на вулицю, тоді як ОСОБА_22 у цей час прямує до вбиральні.

На позначці часу 21:58 видно, що ОСОБА_22 виходить із вбиральні та приєднується до інших на вулиці.

Як зазначено судом у описовій частині вироку (див. п. 4.9), камера відеоспостереження фіксувала лише внутрішнє приміщення кафе та частково зону біля вхідних дверей. Попри це, з огляду на скляні двері закладу, на окремих фрагментах відео чітко простежується місце перебування осіб при виході на вулицю, а саме що обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_11 стояли поряд один із одним та спілкувалися між собою.

Відеозапис завершується о 22 год. 00 хв. 18 с., тобто незадовго до моменту, коли, за показаннями потерпілого, сталися події, що є предметом судового розгляду.

При цьому, як убачається з відповіді на запит слідчої, адміністрацією кафе слідству було надано відеозаписи з камер спостереження за період часу з 21:30 до 22:50, 07 листопада 2023 року (див. п. 4.3, арк.к.п. 70, т. 1).

Однак навіть за відсутності подальших відеозаписів, суд має достатньо підстав для відтворення подальшого розвитку подій на підставі узгоджених між собою показань потерпілого та інших досліджених доказів.

Враховуючи викладене, суд переходить до оцінки показань потерпілого ОСОБА_11 .

Як установлено судом із показань потерпілого ОСОБА_11 , він прибув до закладу «Клан пива» приблизно о 20 годині вечора, де вживав пиво. Згодом до приміщення зайшла компанія з чотирьох чоловіків, одного з яких він знав. Потерпілий сидів окремо, компанія за іншим столиком, усі спокійно відпочивали та вживали алкогольні напої.

Суд із показань потерпілого встановив, що перед закриттям закладу, приблизно о 22:00, під час виходу відвідувачів на вулицю між ним та чоловіком на ім`я ОСОБА_12 ( ОСОБА_12 ) виникла словесна суперечка, під час якої останній у грубій формі порадив потерпілому залишити приміщення, після чого штовхнув його, внаслідок чого потерпілий упав і розбив окуляри.

З`ясовуючи причини такої поведінки, потерпілий звернувся до ОСОБА_6 , на що той завдав йому два удари в ділянку підборіддя, від яких потерпілий впав і на короткий час втратив свідомість. Після приходження до тями він відчував різкий біль у щелепі, наявну гематому та кровотечу і пішов додому..

Суд зазначає, що під час допиту в судовому засіданні потерпілий переконливо пояснив, що розмова до цього носила побутовий, неагресивний характер, а словесна суперечка з особою на ім`я ОСОБА_12 не мала ніякого розвитку. Він не проявляв агресії та не розуміє, чому отримав удари, які вважає безпричинними.

Отже, показання потерпілого є чіткими, послідовними та узгодженими як між собою, так і з іншими доказами, насамперед із відеозаписом камер спостереження, що фіксують події до 22 години.

Так, потерпілий у листопаді 2024 року під час допиту в суді вказав, що удари були завдані приблизно о 22:00, після закриття закладу, що повністю узгоджується із часом, зазначеним ним у різний проміжок часу у процесуальних документах: у протоколі про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 09 листопада 2023 року (22:00); у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 30 квітня 2024 року (22:00); у протоколі слідчого експерименту від 30 квітня 2024 року (22:10-22:15).

Таким чином, показання потерпілого корелюються як із часовими межами, зафіксованими у матеріалах досудового розслідування, так і з дослідженим судом відеозаписом, на якому о 22:00:18 зафіксовано, що четверо чоловіків із компанії та потерпілий перебувають біля виходу із кафе «Клан пива».

Це цілком відповідає його твердженням про те, що перед закриттям всі відвідувачі вийшли на вулицю, де й відбулися подальші події та при цьому не узгоджується взагалі із показаннями інших осіб, оцінку яким суд надасть далі.

Відтак показання потерпілого ОСОБА_11 є логічними, внутрішньо узгодженими та узгоджуються з доказами, що були досліджені судом.

У зв`язку з цим суд переходить до оцінки показань обвинуваченого ОСОБА_6 та свідків сторони захисту, які, окрім того що є протилежними версії потерпілого та змісту відеозапису, містять суттєві суперечності між собою.

Так, ОСОБА_6 виклав власну версію подій, відповідно до якої потерпілий постійно вступав у словесний конфлікт із його знайомими, чіплявся до них словами, а ті просили його відійти. Обвинувачений під час допиту кілька разів повторював, що коли він вийшов на вулицю разом із ОСОБА_19 , у цей час між потерпілим та одним із його знайомих тривав словесний конфлікт, після чого друзі підійшли до нього, повідомили, що йдуть додому і компанія розійшлася.

При цьому обвинувачений наполягав, що тілесних ушкоджень потерпілому він не завдавав.

Водночас, відповідаючи на запитання сторін, ОСОБА_6 неодноразово плутався.

Так, він визнав, що під час досудового розслідування брав на себе вину та зобов`язувався відшкодувати шкоду, мотивуючи це тим, що нібито домовився з потерпілим і вирішив взяти провину на себе, оскільки його знайомі не хотіли брати відповідальність.

Пояснити логіку таких домовленостей із потерпілим за відсутності своєї вини обвинувачений так і не зміг.

Однак, у цьому ж допиті через кілька запитань він вже заявив, що не знає, хто саме завдав ударів, бо весь час спілкувався з ОСОБА_19 , а пізніше припустив, що ушкодження могли з`явитися, коли потерпілий йшов додому або за інших обставин.

Отже, у відповідях на різні запитання зазначав, що удар міг завдати хтось із компанії, але у той же час стверджував, що ніхто ударів не завдавав, а сам він стояв спиною спілкуючись із свідком ОСОБА_19 і нічого не бачив.

Такі пояснення, на переконання суду, спростовуються не лише їхньою внутрішньою суперечливістю, але й доказами, насамперед тим же відеозаписом із камер спостереження.

Адже як встановлено судом і вже було вказано вище у цьому вироку, перед закриттям першими із закладу на вулицю вийшли саме потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_19 , тоді як ОСОБА_6 залишався в приміщенні та приєднався пізніше.

Саме після його виходу на вулицю зафіксовано, що потерпілий та обвинувачений перебували поруч і спілкувалися між собою, тоді як решта осіб стояла збоку поодалі.

Отже, твердження ОСОБА_6 про те, що він у цей час спілкувався виключно зі свідком ОСОБА_19 і не мав контакту з потерпілим ОСОБА_11 , не узгоджуються з даними відеозапису та спростовуються їх змістом.

Таким чином, показання обвинуваченого є суперечливими, непослідовними та такими, що не відповідають доказам у провадженні.

Окрім того, що показання самого обвинуваченого є внутрішньо суперечливими, вони також не узгоджуються з показаннями свідків сторони захисту, які, попри незначні відмінності у деталях, загалом повторюють однакову фабулу подій та відтворюють її у вигідному для обвинуваченого світлі.

При цьому суд враховує, що зазначені свідки є близькими знайомими ОСОБА_6 , з якими він підтримує тривалі дружні стосунки, що може впливати на їхню неупередженість.

Разом із тим, навіть незважаючи на наявність таких дружніх відносин, показання свідків у певній частині не узгоджуються між собою та не відповідають версіям самого обвинуваченого, які той висловлював під свого допиту в суді.

З огляду на це, суд переходить до аналізу показань свідків сторони захисту, зіставивши їх між собою та з іншими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Даючи оцінку показанням свідків сторони захисту, суд насамперед звертає увагу, що всі троє свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_22 та ОСОБА_19 , так і обвинувачений ОСОБА_6 , послідовно та досить наполегливо, подекуди навіть занадто, стверджували, що потерпілий ОСОБА_11 протягом вечора поводився нав`язливо, чіплявся до всіх присутніх і начебто провокував конфлікт.

Водночас така обставина стала чи не єдиною деталлю, яку кожен із них пригадував чітко, акцентуючи на ній увагу, при цьому не пам`ятаючи інших суттєвих обставин події часу, послідовності дій, кількості осіб у приміщенні чи моменту виходу з кафе.

Так, свідок ОСОБА_18 постійно наголошував, що потерпілий чіплявся до всіх присутніх, але не зміг пояснити, що саме мав на увазі, які конкретно слова чи дії потерпілого вважав образливими, і чому не звернув увагу, куди той зник після виходу з кафе.

Він також не пам`ятав часу подій, кількості присутніх осіб і навіть моменту, коли вперше побачив обвинуваченого.

Показання свідка свідка ОСОБА_22 загалом повторюють фабулу ОСОБА_18 , але містять додаткові та досить суттєві неточності.

Зокрема, він зазначав, що потерпілий двічі-тричі підходив до їхнього столика та просив дати по обличчю, однак підкреслив, що це не мало агресивного характеру. При цьому ОСОБА_22 декілька разів під час допиту стверджував, що, перед закриттям закладу виходячи з туалету, бачив потерпілого на відстані близько 50 метрів, який йшов у невідомому напрямку, що суперечить відеозаписам, де зафіксовано, що потерпілий у цей час перебував біля входу до закладу разом з іншими відвідувачами, зокрема компанією ОСОБА_6 .

Крім того, свідок, як досить близька особа для ОСОБА_6 , не зміг пояснити, чому знаючи, що обвинувачений не завдавав ударів, він не надав показань під час досудового розслідування, і визнав, що можливо, треба було це зробити.

Показання свідка ОСОБА_19 також не узгоджуються з дослідженими доказами.

Вона вказала, що прийшла до закладу близько 22 години, коли події вже фактично добігали завершення, і що не бачила, щоб ОСОБА_6 завдавав будь-яких ударів.

Водночас саме вона підтвердила, що потерпілий звертався безпосередньо до ОСОБА_6 зі словами вдар мене, що повністю спростовує тезу обвинуваченого про те, що він у цей час спілкувався виключно з нею і не контактував із потерпілим.

На завершення оцінки показань свідків суд зазначає, що не може погодитися з доводами щодо поведінки потерпілого, яку вони послідовно описували як провокативну чи чіпляючу з огляду на дослідженні докази.

Суд детально, похвилинно дослідив 30 хвилин відеозапису з камер спостереження пабу «Клан пива» і не встановив жодного випадку, щоб потерпілий підходив до компанії з чотирьох осіб або поводився нав`язливо.

Навпаки, із цього ж відеозапису видно, що саме свідок ОСОБА_18 , який у суді наполягав, що потерпілий їх постійно зачіпав, першим підійшов до нього та попросив сигарету, а зміст розмови свідчить про спокійний, навіть буденний характер спілкування та навіть більше, що свідок вже не вперше того вечора із власної ініціативи звертається із таким проханням до потерпілого.

Так само свідок ОСОБА_19 , яка з`явилася в закладі менш ніж за 10 хвилин до його закриття, першою підійшла до потерпілого і протягом решти часу перебувала поруч із ним, що повністю спростовує твердження про нібито його нав`язливу поведінку.

Отже, навіть попри те, що суду було надано відеозапис тривалістю лише 30 хвилин, він охоплює саме останній відрізок часу перед закриттям закладу, тобто той, який безпосередньо передував конфлікту.

І навіть якби припустити (що виглядає малоймовірним з огляду на наведене), що до цього потерпілий дійсно поводився настирливо, зміст зафіксованої поведінки учасників компанії, їхні часті підходи до потерпілого та характер їхнього спілкування після виходу на вулицю близько 22:00 свідчать про протилежне.

Таким чином, наведені обставини хоч і не стосуються безпосередньо предмета обвинувачення, однак дозволяють суду критично оцінити як голослівні та непідтверджені показання обвинуваченого і свідків сторони захисту щодо поведінки потерпілого.

Все викладене вище у своїй сукупності, з урахуванням змісту інших досліджених доказів, дає суду достатні підстави критично оцінити показання обвинуваченого та свідків сторони захисту й не враховувати їхні твердження щодо непричетності ОСОБА_6 до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому того вечора.

Суд зазначає, що ці показання є внутрішньо суперечливими, взаємно неузгодженими та спростовуються даними відеозапису, який відображає реальний перебіг подій 07 листопада 2023 року та послідовними показаннями потерпілого.

При цьому сторона захисту у своїх підсумкових виступах наполягала, що стороною обвинувачення не надано жодного безпосереднього доказу, який би прямо або опосередковано підтверджував причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих дій, у зв`язку з чим, на переконання захисту, відсутні підстави для ухвалення обвинувального вироку.

Разом з тим, суд категорично не погоджується з такими доводами.

Як визначено ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Крім того, положення ст. 85 КПК України передбачають, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Залежно від належності до обставин предмета доказування докази поділяють на прямі та непрямі.

Прямі докази безпосередньо вказують на наявність чи відсутність обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України). При цьому слід вважати, що прямим доказом є фактичні дані, які вказують на наявність або відсутність хоча однієї з груп обставин, визначених у ст. 91 КПК України.

На відміну від прямих доказів, непрямими доказами є фактичні дані, які встановлюють певні обставини, що опосередковано пов`язані з подією, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні. Тобто непрямі докази вказують на окремі факти, на основі логічного аналізу сукупності яких встановлюються окремі елементи кримінального правопорушення та інші обставини предмета доказування.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальний закон не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Більше того, у ст. 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, як засвідчує судова практика (до прикладу постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 607/23871/19, провадження № 51-2350км21), доказування тих чи інших обставин злочину, як правило, ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі, непрямих доказів.

І саме на такому аналізі та оцінці всіх доказів й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Разом із тим, суд у своєму розпорядженні має узгоджені та послідовні показання потерпілого ОСОБА_11 , які знайшли своє підтвердження як під час його допиту в судовому засіданні, так і в матеріалах досудового розслідування.

Потерпілий послідовно зазначав, що тілесні ушкодження йому були завдані саме особою, яку він впізнав під час проведення пред`явлення для впізнання, - ОСОБА_6 . При цьому аналогічні ознаки впізнання він вказав і під час судового допиту, майже через пів року після події, без жодних вагань і заминок на запитання захисника ОСОБА_9 , що свідчить про узгодженість і сталість його показань.

Суд визнає показання потерпілого послідовними, внутрішньо узгодженими та логічним, адже вони чітко описують кількість завданих ударів (два), місце їх нанесення (у ділянку щелепи), а також положення осіб у момент події. Ці обставини повністю підтверджуються протоколом слідчого експерименту, під час якого потерпілий відтворив механізм заподіяння ушкоджень, продемонструвавши напрямок і траєкторію ударів, а також за допомогою статиста визначив місце перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під час їх нанесення.

Висновок судово-медичного експерта додатково підтверджує показання потерпілого, оскільки в ньому зазначено, що виявлені тілесні ушкодження утворилися від одного або двох ударів тупим твердим предметом, що цілком узгоджується з версією потерпілого щодо кількості і механізму ударів.

Таким чином, фактичні дані, отримані з різних процесуальних джерел (показання, протокол впізнання, слідчий експеримент, висновок експерта), перебувають у взаємозв`язку і доповнюють один одного, утворюючи сукупність доказів, що не залишає розумного сумніву у тому, що саме ОСОБА_6 наніс потерпілому тілесні ушкодження.

Що стосується твердження сторони захисту про те, що потерпілий звернувся до поліції лише через два дні після події, суд вважає ці доводи такими, що не впливають на достовірність його показань.

Так, потерпілий у суді пояснив, що після отримання ударів відчував біль і спочатку намагався усунути його самостійно, приймаючи знеболювальні, однак, коли наступного дня біль посилився, він звернувся до лікарні, де було діагностовано перелом нижньої щелепи, після чого 09 листопада 2023 року він одразу звернувся до поліції.

Таким чином, відтермінування звернення було обумовлене суто людським фактором, що жодним чином не впливає на правдивість його показань.

Водночас захист протягом судового розгляду жодного разу під час судового розгляду не ставив під сумнів сам факт або ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, а зосереджувався виключно на запереченні причетності обвинуваченого і одночасно здійснював заходи щодо відшкодування завданих збитків потерпілому.

При цьому суд не може залишити поза увагою, що в обвинувальному акті вказано таку обставину, яка пом`якшує покарання, як щире каяття, тоді як жодних зауважень до змісту обвинувального акта захист не подавав.

Попри це, сам обвинувачений ОСОБА_6 у своїх показаннях продемонстрував непослідовність та взаємну суперечливість, не зміг пояснити розбіжності між власними словами, неодноразово змінював версію подій, надаючи пояснення, які суперечили як відеозаписам, так і показанням свідків.

У свою чергу показання свідків сторони захисту лише посилили сумніви у достовірності викладеної ним версії, оскільки, попри спільну лінію на підтримку обвинуваченого ОСОБА_6 , кожен із них повідомив відомості, які не лише не узгоджуються між собою, але й суперечать змісту відеозаписів.

Так, у той час як обвинувачений наполягав, що на вулиці спілкувався виключно зі свідком ОСОБА_19 , із досліджених відеозаписів чітко видно, що поруч із ним перебував саме потерпілий, з яким він вів розмову безпосередньо перед конфліктом.

Свідок ОСОБА_22 повідомив, що, виходячи з вбиральні, бачив потерпілого на відстані 50 метрів, який йшов геть, хоча відеозапис засвідчує, що у цей час потерпілий перебував біля входу до закладу разом із рештою учасників.

Інша свідок ОСОБА_19 , своєю чергою підтвердила, що потерпілий безпосередньо звертався до обвинуваченого зі словами «вдар мене», що знову суперечить версії самого обвинуваченого про відсутність контакту з ним.

Всі ці показання, розбіжні між собою навіть у обставинах з ким спілкувався обвинувачений, де саме перебував потерпілий, якою була його поведінка, повністю спростовуються змістом відеозапису, який відображає реальний перебіг подій.

У сукупності виявлені суперечності між показаннями обвинуваченого та свідків сторони захисту, їх невідповідність відеозаписам і узгоджена, послідовна лінія потерпілого дозволяють суду дійти однозначного висновку, що версія захисту є штучною та нелогічною.

Таким чином, вина ОСОБА_6 у заподіянні потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень доведена не лише сукупністю прямих доказів (показання потерпілого, результати впізнання, протокол слідчого експерименту, висновок експерта), але й непрямими доказами - наданими суду відеозаписами з камер спостереження, які хоча й не фіксують сам момент удару, але завершуються за лічені хвилини до цього моменту, та послідовно відтворюють передумови, динаміку та безпосереднє розташування учасників подій у момент, що передував конфлікту, логічно доповнюючи загальну картину події кримінального правопорушення.

VI. Загальний висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 .

Суд оцінює висунуте обвинувачення з позиції підтвердження (непідтвердження) доказами обставин, що за ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, і за встановленими фактичними обставинами суд застосовує закон про кримінальну відповідальність, чим підтверджує або спростовує припущення (твердження) слідчого (прокурора), викладене в обвинувальному акті щодо юридичної оцінки кримінального правопорушення.

Суд оцінював вказані докази безпосередньо, а саме провівши під час судового розгляду допит потерпілого, свідків сторони захисту, заслухав версію подій обвинуваченого, дослідивши письмові матеріали провадження, висновки експертизи тощо.

Судом була надана можливість сторонам кримінального провадження всебічно брати участь у допиті вказаних осіб та надавати заперечення щодо зібраних органом досудового розслідування доказів.

Відповідно до ст. 94 КПК України достатніми є докази, які у сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування в конкретному провадженні за положеннями ст. 91 цього Кодексу.

Сторона обвинувачення, на яку відповідно до положень КПК України покладено тягар доведення винуватості особи поза розумним сумнівом, у цьому кримінальному провадженні подала суду певні докази щодо обставин вчинення ОСОБА_6 інкримінованого діяння.

Водночас суд змушений констатувати, що доведення обставин події та складу кримінального правопорушення відбулося не стільки завдяки стороні обвинувачення, скільки всупереч її процесуальній пасивності та переважно завдяки ініціативності представника потерпілого ОСОБА_10 , яка під час судового розгляду аргументовано та послідовно акцентувала увагу суду на важливих для встановлення істини деталях, у тому числі і під час допиту обвинуваченого та свідків сторони захисту.

Саме завдяки процесуальній ініціативі представника потерпілого суд отримав можливість встановити ключові епізоди, які були залишені поза належною увагою під час досудового розслідування.

Суд, дотримуючись вимог ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною, що ніяк не можна вважати припущенням суду, а є сукупністю вагомих підстав для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні умисного спричинення потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, однак спричинили тривалий розлад здоров`я, повністю доведена.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

VII. Призначення покарання

Положення КК України встановлюють, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (ст.ст. 50, 65 КК України).

Варто вказати, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Однак, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню та передбачає, що покарання має бути домірним вчиненому.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, його характер, обставини вчинення, ставлення обвинуваченого, який вину заперечував повністю та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, дітей не має.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 за досить значний період після вчинення злочину не вжив жодних заходів для відшкодування завданих збитків, не намагався добровільно компенсувати шкоду, не проявив каяття та будь-якої ініціативи щодо примирення з потерпілим.

До слова, під час судового розгляду ОСОБА_6 також демонстрував неналежну процесуальну поведінку, яка полягала в ухиленні від участі у судових засіданнях, через що судові засідання неодноразово відкладалося. Так, суд щонайменше чотири рази фіксував його неявку, що свідчить про зневажливе ставлення до суду та загалом до закону.

За таких обставин суд вважає, що навіть запропоноване стороною обвинувачення покарання у виді обмеження волі не може вважатися достатнім для виправлення обвинуваченого, формування в нього належного усвідомлення протиправності власних дій і попередження вчинення нових злочинів.

На переконання суду, саме покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті ст. 122 КК України є тим, яке зможе досягти завдань, визначених ст. 50 КК України, забезпечивши як кару, так і виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

VIII. Цивільний позов

У цьому кримінальному провадженні цивільний позивач ОСОБА_11 звернувся з позовом до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_6 вимоги цивільного позову заперечив у повному обсязі, посилаючись на те, що є невинним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні, то суд переходить до розгляду питання щодо вказаного цивільного позову.

8.1 Узагальнені вимоги заявленого цивільного позову

Позивач ОСОБА_11 зазначив, що внаслідок заподіяних ушкоджень ним було понесено матеріальні витрати, пов`язані з лікуванням, придбанням медикаментів, оплатою медичних послуг і консультацій спеціалістів, загальна сума яких становить 60 433,82 грн, що підтверджується наданими до позову копіями квитанцій, чеків, актів виконаних медичних послуг і довідками медичних закладів.

Крім того, він просив суд стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 120 000 грн, мотивуючи це тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 він зазнав глибоких фізичних страждань, сильного болю, тривалого нервово-психічного напруження, порушення сну, загострення стану здоров`я, а також постійного психологічного дискомфорту через шрам, який залишився на обличчі після хірургічного втручання.

Окрім цього, потерпілий вказав, що з метою захисту своїх прав і законних інтересів ним були понесені витрати на правову допомогу, надану адвокатом ОСОБА_10 , відповідно до додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 17 травня 2024 року. Вартість правової допомоги, згідно з актом приймання-передачі від 18 травня 2024 року, становить 25 000 грн, до складу яких входить вивчення матеріалів кримінального провадження, складання цивільного позову про стягнення майнової та моральної шкоди, надання консультацій, а також участь у судових засіданнях Дарницького районного суду м. Києва.

До позовної заяви додано копії медичних документів, квитанцій, чеків, договорів про надання медичних та юридичних послуг, а також акт приймання-передачі правової допомоги від 18.05.2024.

8.2 Щодо відшкодування матеріальної шкоди

Суд, дослідивши додатки до цивільного позову, дійшов висновку, що розмір матеріальної шкоди, заявлений потерпілим ОСОБА_11 , у сумі 60 433,82 грн є підтвердженим та обґрунтованим.

Як встановив суд, після спричинення тілесних ушкоджень 07.11.2023 потерпілий проходив лікування у медичних закладах м. Києва у період із 09 листопада до кінця грудня 2023 року.

Понесені ним витрати підтверджуються доказами, а саме: видатковою накладною № 2217 від 10.11.2023 на придбання гвинтів хрестових для міжщелепної фіксації на суму 10 200,00 грн; видатковою накладною № 2266 від 23.11.2023 на придбання набору для остеосинтезу на суму 29 850,00 грн; протоколом узгодження ціни до договору № 975 від 27.11.2023 між ОСОБА_11 та КНП «КМКЛ №1», згідно з яким вартість наданих медичних послуг, перебування у палаті та індивідуального харчування становила 14 500,00 грн; а також численними квитанціями, чеками на придбання лікарських засобів, оплату діагностичних обстежень, консультацій спеціалістів і відновного лікування.

Надані документи містять всі необхідні реквізити, відомості про сторони правовідносин, печатки та підписи.

З огляду на характер отриманих потерпілим ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, період його стаціонарного лікування та подальшу реабілітацію, суд дійшов висновку, що зазначені витрати перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з подією кримінального правопорушення, тобто безпосередньо обумовлені наслідками тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_6 .

Таким чином, суд вважає доведеним, що всі витрати потерпілого на лікування у загальній сумі 60 433,82 грн документально підтверджені, є необхідними та обґрунтованими, у зв`язку з чим цивільний позов у цій частині підлягає задоволенню повністю.

8.3 Щодо відшкодування моральної шкоди

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

Слід урахувати, що загально відомим фактом, який не потребує доказуванню, є те, що будь-яке тілесне ушкодження супроводжується болем.

При цьому установлені в потерпілого тілесні ушкодження в момент заподіяння, та з моменту заподіяння до моменту відновлення цілісності частини тіла та загоєння ран, людина відчуває біль та дискомфорт, зміни в сталому образі життя, через вимушеність отримувати лікування, відвідування лікарів, а також ураховуючи частину тіла, яка отримала пошкодження (у цьому випадку перелому щелепи).

Розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не має приводити до її безпідставного збагачення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі 752/17832/14-ц).

Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування має бути адекватним завданій шкоді.

Оцінюючи вимоги потерпілого ОСОБА_11 про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у сумі 120 000 грн, слід виходити з того, що у судовому засіданні було встановлено факт заподіяння обвинуваченим потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Зазначене дає підстави вважати, що потерпілий ОСОБА_11 безсумнівно отримав моральні страждання, які мають бути відшкодованими в порядку та розмірі встановленому законом.

Так, під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_11 надав докази та пояснення щодо тривалого фізичного болю, обмежень у повсякденній діяльності, психологічних переживань, пов`язаних із необхідністю тривалого лікування, наявністю постійних ускладнень зі здоров`ям, які залишилися після травмування.

Отже, обставини заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, підтверджуються не лише його особистими поясненнями, але й даними судово-медичної експертизи та медичною документацією.

Крім того, суд враховує, що протягом тривалого часу, що минув з моменту вчинення кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_6 добровільно жодних заходів для відшкодування завданих потерпілому збитків чи моральної шкоди не вжив, навіть часткового відшкодування.

Відтак відсутність будь-яких кроків до відшкодування завданої шкоди поглиблює характер моральних страждань потерпілого.

Також потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні вказав, що у період після події він перебував без роботи, не мав постійного доходу та був змушений залучати позикові кошти для оплати лікування та медичних процедур, пов`язаних із наслідками заподіяних тілесних ушкоджень. Це свідчить про значний вплив вчиненого злочину не лише на його фізичний, а й на матеріальний стан, що суд теж бере до уваги.

Враховуючи зазначене, а також принципи розумності, справедливості та співмірності розміру компенсації моральної шкоди, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині моральної шкоди в повному обсязі у розмірі 120 000 гривень.

8.4 Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на таку допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України).

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений з адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відтак, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено Верховним Судом, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист людських прав і засадничих свобод. Відповідно до практики ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, у випадку, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження надання потерпілому, себто цивільному позивачу ОСОБА_11 правничої допомоги відбувалося адвокатом ОСОБА_10 на підставі договору про надання правової допомоги. Впродовж судового провадження вона здійснювала представництво його інтересів.

Суд встановив, що адвокат ОСОБА_10 , як представник потерпілого та цивільного позивача, підготувала позовну заяву, яка була подана до суду про відшкодування шкоди, у тому числі процесуальних витрат на правничу допомогу. Також потерпілий був представлений адвокатом і під час судових засідань у цьому кримінальному провадженні.

Як вже зазначав суд, потерпілий на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подав письмові докази, а саме: додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 17 травня 2024 року, акт приймання-передачі послуг від 18 травня 2024 року, а також розрахунок вартості витрат на правову допомогу, відповідно до яких загальна вартість наданих послуг становить 25 000 грн.

Згідно із приєднаними до позову документами, суми витрат розподілені за окремими етапами провадження, зокрема за складання та подання процесуальних документів, участь у судових засіданнях, підготовку правових позицій тощо. Наявність укладеного договору та актів наданих послуг підтверджує фактичність понесених витрат.

Суд враховує і те, що витрати були здійснені безпосередньо на забезпечення права потерпілого ОСОБА_11 на правову допомогу.

З огляду на обсяг виконаної роботи, процесуальну активність адвоката, кількість проведених судових засідань і фактичний час, витрачений нею, суд вважає заявлену суму 25 000 грн обґрунтованою, співмірною та такою, що підлягає відшкодуванню у повному обсязі.

IX. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 не обирався. Питання про обрання запобіжного заходу під час судового розгляду перед судом не порушувалося.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись статтями 2, 7, 9, 17, 84, 89, 91, 94, 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Строк відбування покарання рахувати із дня затримання обвинуваченого ОСОБА_6 у порядку виконання цього вироку.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задовольнити повністю.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_11 на відшкодування завданих злочином матеріальних збитків у розмірі 60 433,82 грн (шістдесят тисяч чотириста тридцять три гривні вісімдесят дві копійки), моральної шкоди у розмірі 120 000 грн (сто двадцять тисяч гривень), витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн (двадцять п?ять тисяч гривень).

Загалом на суму 205 433, 82 грн (двісті п?ять тисяч чотириста тридцять три гривні вісімдесят дві копійки).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової медичної експертизи (висновок експерта від 08 квітня 2024 року № 042-323-2024) у розмірі 2 672 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме:

- оптичний носій (CD-R-диск) із трьома відеозаписами з камер внутрішнього спостереження, залишити у матеріалах кримінального провадження;

- копії медичної документації: консультативне заключення відділення щелепно-лицевої хірургії від 09.11.2023 на 1 арк.; консультативне заключення відділення щелепно-лицевої хірургії від 10.11.2023 на 1 арк.; виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 23470 від 27.11.2023 на 1 арк.; опис до комп?ютерної томографії кісток лицьового скелету від 09.11.2023 на 1 арк.; рентген-знімок на ім?я ОСОБА_11 від 09.11.2023; опис до комп?ютерної томографії кісток лицьового скелету від 17.11.2023 на 1 арк.; рентген-знімок на ім?я ОСОБА_11 від 17.11.2023; копія договору № 975 про надання медичних та додаткових послуг від 27.11.2023 на 5 арк.; протокол узгодження ціни на 1 арк.; акт наданих медичних та додаткових послуг на 1 арк.; рахунок на оплату № 2266 на 1 арк.; рахунок на оплату № 2117 на 1 арк.; розрахунок оплати за послуги медичної допомоги на 1 арк.; розрахунок оплати за послуги медичної допомоги на 1 арк., залишити у матеріалах кримінального провадження;

- оригінали медичної документації: консультативне заключення відділення щелепно-лицевої хірургії від 09.11.2023 на 1 арк.; консультативне заключення відділення щелепно-лицевої хірургії від 10.11.2023 на 1 арк.; виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 23470 від 27.11.2023 на 1 арк.; опис до комп?ютерної томографії кісток лицьового скелету від 09.11.2023 на 1 арк.; рентген-знімок на ім?я ОСОБА_11 від 09.11.2023; опис до комп?ютерної томографії кісток лицьового скелету від 17.11.2023 на 1 арк.; рентген-знімок на ім?я ОСОБА_11 від 17.11.2023, залишити потерпілому ОСОБА_11 ;

- копії медичної карти стаціонарного хворого № 23470 та опис до комп`ютерної томографії (щелепно-лицьовий відділ) від 25.11.2023 на ім`я ОСОБА_11 , залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_32