Справа № 595/1060/25
Провадження № 1-кс/595/364/2025
У Х В А Л А

17 жовтня 2025 року м. Бучач

Слідчий суддя Бучацького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у залі суду клопотання прокурора Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури в Тернопільській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000151, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2025 року за ч. 2 ст. 121 КК України, про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із неповною середньою освітою, вдівця, маючого на утриманні п`ятеро малолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2025 року прокурор Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури в Тернопільській області ОСОБА_3 звернувся із клопотанням, в якому просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на шістдесят днів.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. 22 липня 2025 року ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 18 вересня 2025 року. Ухвалою слідчого судді від 18 вересня 2025 року ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 20 жовтня 2025 року. 17 жовтня 2025 року у даному кримінальному провадженні до Бучацького районного суду Тернопільської області скеровано обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 . Зазначив, що не перестали існувати встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу запобігти таким не зможе. Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, а також з метою запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому, зазначив, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 17 жовтня 2025 року надійшов до суду. В цей же день скеровано дане клопотання, оскільки строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 23 год. 59 хв. 20 жовтня 2025 року, а ризики, що стали підставою для застосування такого запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив відносно задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відпустити його додому, оскільки у нього є малолітні діти, за якими потрібно доглядати.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив відносно задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Вважає, що ризики, вказані у клопотанні, не підтверджені, зокрема, просив врахувати, що на стадії досудового розслідування його підзахисний дав визнавальні покази, відтак, мети переховуватися від суду чи здійснювати вплив на свідків, потерпілого в обвинуваченого немає. Також зазначив, що його підзахисний в силу ст. 89 КК України є несудимим, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не є підставою вважати про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Заслухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене: протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження (ч. 1 ст. 219 КПК України).

Слідчим суддею у судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000151 від 20 липня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, одержано Бучацьким районним судом Тернопільської області 17 жовтня 2025 року.

Так, 21 липня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

22 липня 2025 року ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.59 год. 18 вересня 2025 року.

Постановою керівника Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області від 17 вересня 2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000151 від 20 липня 2025 року до трьох місяців.

18 вересня 2025 року до Бучацького районного суду Тернопільської області поступило клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

14 жовтня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, обвинувальний акт скеровано до суду в межах строку досудового розслідування.

17 жовтня 2025 року до Бучацького районного суду Тернопільської області поступило клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, надійшов до суду, однак підготовче судове засідання не проведено, відтак клопотання про продовження строку тримання під вартою, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 199 КПК України, розглядається слідчим суддею.

Відповідно до вимог ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання, 19 липня 2025 року приблизно о 18:00 год. між ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_6 за місцем спільного проживання у приміщенні житлового будинку домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , виникла раптова словесна суперечка на побутовому ґрунті, в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_5 19 липня 2025 року приблизно о 18:00 год., перебуваючи за місцем спільного проживання в приміщенні житлового будинку домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , під час раптово виниклої на побутовому ґрунті словесної суперечки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, проте нехтуючи цим, діючи цілеспрямовано та рішуче, з прямим умислом, наніс два удари долонею правої руки в область обличчя та два удари ногою в область живота ОСОБА_6 з правої сторони, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді масивної внутрішньочеревної кровотечі, закритої травми живота з ушкодженням печінки, яка відповідно до п. 2.1.3 підпункту Л Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, стосовно живих осіб, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

21 липня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

14 жовтня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме - у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

22 липня 2025 року ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Бучацького районного суду Тернопільської області застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.59 год. 18 вересня 2025 року.

Постановою керівника Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області від 17 вересня 2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000151 від 20 липня 2025 року до трьох місяців.

Ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2025 року ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 20 жовтня 2025 року.

Частиною 4 статті 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, вирішення питання судом щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про отримання заяви та реєстрації в ЄО№6578 від 20 липня 2025 року; протоколом огляду місця події від 20 липня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 20 липня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 20 липня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 20 липня 2025 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 21 липня 2025 року; протоколом допиту обвинуваченого ОСОБА_5 від 21 липня 2025 року; висновком судово-медичної експертизи № 45 від 12 серпня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24 липня 2025 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 05 вересня 2025 року; висновком судово-медичної експертизи № 22/45 від 10 вересня 2025 року; протоколом проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_5 від 05 вересня 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 09 вересня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 10 вересня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11 вересня 2025 року; протоколом допиту обвинуваченого ОСОБА_5 від 14 жовтня 2025 року.

На переконання суду, наведені в клопотанні обставини, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні обставини в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинуваченого від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може слугувати для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обставини даного кримінального провадження, на думку слідчого судді, дають достатні підстави припускати, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - впливу на свідків, потерпілого в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Слідчий суддя визнає неспроможними доводи захисника щодо відсутності ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, оскільки покази тих осіб, які ще не були безпосередньо допитані судом, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого судового розгляду. Перебуваючи на свободі, обвинувачений, як самостійно, так і через інших осіб, може здійснювати незаконний вплив на даних осіб, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що й ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не можна визнавати недоведеним.

Також, на думку слідчого судді, підтвердженим є ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 липня 2022 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 травня 2024 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, що не свідчить про його правослухняну поведінку.

Слідчий суддя також звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підорюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто, в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, характер вчиненого злочину, особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не зможе попередити наявні ризики, визначені ст. 177 КПК України, оскільки такі продовжують існувати та не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе таким запобігти. Відтак, клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу із тримання під ватрою на цілодобовий домашній арешт до задоволення не підлягає.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_5 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та уникнути ризикам у провадженні, а тому його продовження є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Даних, які б свідчили, що обвинувачений ОСОБА_5 не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору суду не надано.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 184, 193, 194, 196, 199, 219 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури в Тернопільській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000151, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2025 року за ч. 2 ст. 121 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 15 грудня 2025 року.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити для відома та виконання Державній установі «Чортківська установа виконання покарань № 26» за адресою: м. Чортків вул. Лесі Українки, 3 Тернопільської області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали закінчується 15 грудня 2025 року о 23 год. 59 хв.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1