Справа № 708/1185/25
Провадження № 1-кп/708/79/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000912 від 01.09.2025, за яким:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чигирин Черкаської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не працевлаштований, раніше судимий:

- 27.03.2025 вироком Чигиринського районного суду Черкаської області за ст. 126-1 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 20.10.2025 звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано, засуджений направлений для відбування призначеного покарання,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 01.09.2025 близько 10 год 00 хв, порушуючи вимоги ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована законом України №475/97-ВР від 17.07.1998, та ст. 30 Конституції України, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, умисно, протиправно, без згоди власника ОСОБА_5 , за відсутності визначених законом підстав, з метою забезпечення своїх потреб, шляхом підняття металевого гачка, на який була замкнена хвіртка, таємно проник на територію подвір`я, яке по периметру огороджене з усіх сторін парканом та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , чим здійснив незаконне проникнення до іншого володіння особи, що порушує недоторканість житла громадян.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, визнав у повному обсязі та погодився із обставинами його вчинення, зазначеними у обвинувальному акті. Від дачі показань відмовився на підставі статті 63 Конституції України. Перед потерпілою вибачився, пояснивши, що наразі усвідомив протиправність своїх дій, та просить суворо його не карати.

З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши їм наслідки, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Під час судового розгляду кримінального провадження судом досліджені надані стороною обвинувачення докази, що характеризують особу обвинуваченого.

Зокрема судом установлено, що відносно ОСОБА_6 за місцем проживання орган місцевого самоврядування компрометуючих матеріалів на нього не має. З довідок Чигиринської ЦРЛ судом установлено, що обвинувачений перебуває на обліку у лікаря нарколога та не перебуває на обліку у лікаря психіатра. ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, наразі відбуває покарання за вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.03.2025, оскільки порушував покладені на нього судом обов`язки, у зв`язку із чим ухвалою суду від 20.10.2025 звільнення від відбування покарання з випробуванням було скасовано і ОСОБА_6 був направлений для відбування покарання.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України як умисне незаконне проникнення до іншого володіння особи, що порушує недоторканість житла громадян.

Призначаючи покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд ураховує те, що воно є умисним, згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, яка наведена у ст. 12 КК України, є проступком.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України є рецидив кримінальних правопорушень.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує позиції учасників кримінального провадження, зокрема позицію потерпілої, яка наполягала на застосуванні суворого покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом також під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.03.2025 за ст. 126-1 КК України до позбавлення волі строком на 1 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 20.10.2025 ОСОБА_6 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, засуджений направлений для відбування покарання, призначеного вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.03.2025.

Аналізуючи наведене суд також ураховує, що вчинення ОСОБА_6 нового кримінального проступку після засудження до покарання із застосуванням положень статті 75 КК України підтверджує відсутність у нього бажання добровільно ставати на шлях виправлення та його підвищену небезпеку для суспільства. За таких обставин на переконання суду виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому наявні підстави для застосування до нього найбільш суворого виду покарання у межах санкції частини 1 статті 162 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі на строк 1 рік. Саме таке покарання на переконання суду буде необхідним і достатнім для досягнення його мети.

Відповідно до пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, i ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Положення вказаної норми є імперативними приписами, обов`язковими для застосування.

При складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи зі співвідношення, при якому одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі (п.п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України).

Приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків. У разі ж вчинення нового злочину у період іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням невідбутою частиною покарання є раніше призначене покарання в його повному обсязі, за винятком строку попереднього ув`язнення (постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17.08.2021 у справі № 185/10985/19, від 14.09.2021 у справі № 127/25037/17, від 12.10.2022 у справі № 557/970/21).

За таких обставин судом установлені підстави для призначення ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків із застосуванням положень ст. ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, визначивши йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 2 місяці.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні теж відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.03.2025 та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 2 (два) місяця.

Початок строку відбування покарання відраховувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбування покарання за цим вироком фактично відбуту частину покарання за вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.03.2025.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію повного тексту вироку після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_8