У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/571/25 за апеляційною скаргою прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000011, відомості про яке 11.01.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000011 відомості про яке 11.01.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 364 КК України.

Орган досудового розслідування ставить клопотання перед слідчим суддею про арешт земельних ділянок, а саме: кадастровий номер :01:000:0045, площею 0.4499 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; кадастровий номер :01:000:0046, площею 0.45 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; кадастровий номер :06:005:0037, площею 0.557 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; кадастровий номер :06:005:0038, площею 0.557 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; кадастровий номер :14:002:0136, площею 0.2956 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227, з метою забезпечення можливості відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушенням.

На підставі наведеного, просить накласти арешт у вигляді заборони на відчуження земельних ділянок, а саме: кадастровий номер :01:000:0045, площею 0.4499 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; кадастровий номер :01:000:0046, площею 0.45 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; кадастровий номер :06:005:0037, площею 0.557 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; кадастровий номер :06:005:0038, площею 0.557 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; кадастровий номер :14:002:0136, площею 0.2956 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227, які належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню.

Просить ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.01.2025 скасувати та постановити нову ухвалою, якою накласти арешт у вигляді заборони на відчуження земельних ділянок, а саме: кадастровий номер :01:000:0045, площею 0.4499 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; кадастровий номер :01:000:0046, площею 0.45 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; кадастровий номер :06:005:0037, площею 0.557 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; кадастровий номер :06:005:0038, площею 0.557 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; кадастровий номер :14:002:0136, площею 0.2956 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227, які належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Від прокурора надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Так, за змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 5 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, визначених ч. 2 ст. 170 КК України, виходячи з наданих органом досудового розслідування матеріалів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.

Так, арешт майна з підстав, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає жодних об`єктивних підстав вважати, що заборони на відчуження земельних ділянок, а саме: кадастровий номер :01:000:0045, площею 0.4499 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; кадастровий номер :01:000:0046, площею 0.45 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; кадастровий номер :06:005:0037, площею 0.557 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; кадастровий номер :06:005:0038, площею 0.557 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; кадастровий номер :14:002:0136, площею 0.2956 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227, які належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому є речовими доказами в даному кримінальному провадженні з урахуванням наданих органом досудового розслідування документів на підтвердження та спростування вимог клопотання, які були дослідженні слідчим суддею.

З матеріалів судового провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Не зважаючи на те, що слідчим визнано речовим доказом майно, однак у даному клопотанні не доведено таку мету арешту майна, як збереження речових доказів.

Окрім того, клопотання не містить відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що зазначене у клопотанні майно, яке є предметом арешту, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, зокрема можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, або набуті кримінально протиправним шляхом.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні слідчого, не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника (володільця) майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також слідчим суддею обґрунтовано враховано і те, що до матеріалів клопотання слідчий не надав достатніх та належних доказів, необхідних з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і накладення арешту на майно в арешті якого відмовлено.

Крім того, колегією суддів враховується і те, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні закінчено, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , направлено до суду для розгляду по суті.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2025 року про відмову у накладенні арешту на майно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді