ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/477/25 Справа № 698/879/24 Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25 березня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Єрки, Звенигородського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено:

- за ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч.1 ст.263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на проведення експертиз в загальному розмірі 12 951 грн.

ВСТАНОВИЛА

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду ОСОБА_7 , визнано винним в тому, що він, 19.05.2024 в період часу з 21.00 год. по 07.00 год., перебуваючи на території філії «Єрківський спец-кар`єр», що за адресою: вул. Небесної Сотні, 2, смт Єрки, Звенигородського району, Черкаської області в умовах воєнного стану,запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою крадіжки чужого майна, шляхом скручування гайкового кріплення від основної частини конвеєра «Грохот», викрав мотор «Асінхроний АЗЗМ 22 кВт», який був закріплений на конвеєрі, тим самим спричинив матеріальних збитків. Після чого покинув місце вчинення злочину та обернув викрадене майно на власну користь.

Він же повторно, в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України, 25.06.2024 в період часу з 00.30 год. по 07.50 год., перебуваючи на території філії «Єрківський спец-кар`єр», за вищевказаною адресою, діючи умисно, таємно, в період воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою крадіжки чужого майна шляхом скручування гайкового кріплення від основної частини конвеєра «Грохот», викрав мотор «Асінхроний АЗЗМ 22 кВт», який був закріплений на конвеєрі, тим самим спричинив матеріальних збитків. Після чого покинув місце вчинення злочину, та обернув викрадене майно на власну користь.

Він же повторно, в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України, 05.07.2024 близько 15.30 год., перебуваючи на території філії «Єрківський спец-кар`єр», за вищевказаною адресою, діючи умисно, таємно, в період воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою крадіжки чужого майна шляхом скручування гайкового кріплення скинув на землю мотор «Асінхроний АЗЗМ», який був закріплений на конвеєрі «Грохот», з метою подальшого викрадення, однак свій злочинний намір не довів до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений охоронцем, тим самим спричинив матеріальних збитків.

Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи ринкова вартість вживаного та технічно справного асинхроного електромотору 223/380 В, з потужністю 22 кВт, з кількістю обертів 923 об/хв. становить 20 000 грн.

Окрім того, ОСОБА_7 , у невстановлений слідством час, день та місці знайшов бойові припаси та вибухову речовину, після чого переніс вказані предмети для подальшого їх застосування та використання до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , свідомо знаючи, що предмети, які він зберігає є бойовими припасами та вибуховою речовиною на право зберігання яких необхідний передбачений законом дозвіл.

15.08.2024 в період часу з 07.30 год. по 08.30 год. працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_7 , виявлено та вилучено: 9 патронів, 7,62мм, які відносяться до категорії боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї; 2 патрони 7,62мм, які відносяться до категорії боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62х54мм та речовину масою 8,91г, яка є сумішшю одноосновних нітроцелюлозних (бездимних) порохів та відноситься до категорії вибухових речовин метальної дії.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи осіб, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вищевказаний вирок в частині призначеного покарання та в частині кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК за епізодом крадіжки майна вчиненого 25.06.2024 на території філії «Єрківський спец-кар`єр» та за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК за епізодом незакінченого замаху на крадіжку майна вчиненою 05.07.2024 на території філії «Єрківський спец-кар`єр». Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.4 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці; за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ч.1 ст.263 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці. Кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та в умовах воєнного стану за епізодом, що мав місце 25.06.2024 на території філії «Єрківський спец-кар`єр» та за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану за епізодом, що мав місце 05.07.2024 на території філії «Єрківський спец-кар`єр». У решті вказаний вирок залишити без змін.

Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, прокурор вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд не врахував в повній мірі вимог ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), ст.ст. 50, 65, 68 КК та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Вказує, що з фактичних обставин викладених у вироку, ОСОБА_7 25.06.2024 повторно вчинив крадіжку на території філії «Єрківський спец-кар`єр» за ч.4 сг.185 КК та повторно 05.07.2024 вчинив незакінчений замах на викрадення майна на території філії «Єрківський спец-кар`єр» за ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК. За цими епізодами згідно з обвинувальним актом органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковано з урахуванням кваліфікуючої ознаки - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та надав показання про те, що викладені в обвинувальному акті обставини відповідають дійсності.

Проте суд згідно з мотивувальної частин вироку кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч.3 ст.15 ст.185 КК без ознак повторності, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.68 КК строк покарання ОСОБА_7 повинен бути призначеним не більше двох третіх від 8 років, що в свою чергу складає 5 років 4 місяці позбавлення волі. Разом з тим, без будь-якої аргументації та застосування інших норм закону про кримінальну відповідальність, районним судом ОСОБА_7 призначено покарання за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки, що є нижчою межею ніж 2/3 від 8 років позбавлення волі, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У судове засідання представник потерпілого, явка якого у судове засідання не є обов`язковою, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився, що відповідно до ч.4 ст.405 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) не перешкоджає проведенню розгляду.

Позиції учасників судового провадження.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- прокурор, яка частково підтримала вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- обвинувачений, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокуратури, залишивши її вирішення на розсуд суду.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не дотримано цих вимог закону.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у застосуванні закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування більш суворого покарання.

Крім того, згідно з положеннями ч. 1 ст. 421 КПК обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Переглядаючи вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що в апеляційній скарзі не оспорюється законність вироку щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини обвинуваченого.

Колегія суддів вважає правильними встановлені фактичні обставини судом першої інстанції, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень.

Разом з цим, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2010, за змістом ст.32 КК повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони: передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК; передбачені різними статтями Особливої частини КК і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту та вироку суду ОСОБА_7 25.06.2024 повторно вчинив крадіжку на території філії «Єрківський спец-кар`єр» за ч.4 ст.185 КК.

Разом з тим суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини кримінальних правопорушень, в мотивувальній частині вироку кваліфікував дії обвинуваченого за ч.4 ст.185, не врахувавши кваліфікуючу ознаку вказаного кримінального правопорушення - «вчинено повторно», що інкримінувалось ОСОБА_7 стороною обвинувачення.

Окрім того, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке виразилось у неправильному застосуванні закону України про кримінальну відповідальність..

Призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки, суд не дотримався вимог п. 1 ч. 1 ст. 65 КК та допустив помилку, призначаючи покарання, яке не передбачено за санкцією статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з вимогами ст. 68 КК при призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця. За вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкцією ч.4 ст.185 КК передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Дві третини строку покарання за ч.4 ст.185 КК складає 5 років 4 місяці позбавлення волі.

Як слідує зі змісту вироку, суд помилково призначив ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі за незакінчений замах на крадіжку, в умовах воєнного стану, незважаючи на те, найнижча межа за вчинення вказаного кримінального правопорушення становить 5 років позбавлення волі.

При цьому, підстав для застосування судом першої інстанції вимог ст.69 КК, тобто призначення ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції інкримінованої йому статті КК, судом під час ухвалення вироку не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню, з призначенням покарання відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК - в межах санкції ч.4 ст.185 КК.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, колегія суддів у відповідності до вимог ст. 50,65,69 КК враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст.12 КК відносяться до категорії тяжких злочинів, завдану шкоду не відшкодував, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжує покарання.

Остаточне покарання ОСОБА_7 належить призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч.1 ст.70 КК, шляхом часткового складання призначених покарань.

Саме таке покарання, на думку колегії, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК, та, у відповідності до ст. 65 КК, достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас в апеляційній скарзі прокурор не обґрунтував необхідність призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання за ч.4 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню. Так само відсутні підстави для зміни кваліфікації за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК, адже стороною обвинувачення кваліфікуюча ознака повторність, обвинуваченому не інкримінувалась.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 не застосовувався. Початок строку відбування покарання необхідно обраховувати з моменту набрання вироку законної сили.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 407, ч. 2 ст. 409, 414, 420 КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185 та ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК в частині призначеного покарання та кваліфікації дій обвинуваченого скасувати за епізодами від 25.06.2024 та 05.07.2024 відповідно.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання:

- за ч.4 ст.185 КК, яке кваліфікується за епізодом від 25.06.2024 на території філії «Єрківський спец-кар`єр», як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч.1 ст.263 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту набрання вироку законної сили.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення вироку судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку апеляційного суду.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4