ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/813/26 Справа № 192/2324/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року було відмовлено у задоволенні подання виправної установи щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Як встановлено судом, ОСОБА_8 засуджений 02 лютого 2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 190 КК України на строк 5 років позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_9 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 29 квітня 2022 року.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» знаходиться з 13 жовтня 2024 року, на даний час відбув 2/3 строку покарання. В дільниці ресоціалізації знаходиться з 20 жовтня 2024 року.

Згідно доданих до подання матеріалів, ОСОБА_9 за весь період відбування покарання не мав стягнень, працевлаштований, до праці ставиться відповідально, має чотири заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», «Правова освіта».

З довідки про заохочення та стягнення з`ясовано, що на даний період часу ОСОБА_9 має три заохочення, які застосовані до нього починаючи лише з липня 2024 року, враховуючи, що покарання він відбуває з квітня 2022 року.

Так, судом встановлено, що три з чотирьох заохочень засуджений отримав в 2025 році, що суд оцінює критично, оскільки під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення враховується поведінка та ставлення до праці засудженого за весь час відбування покарання.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали особової справи засудженого, суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений в достатній мірі не довів свого виправлення, а тому відмовив у задоволенні подання виправної установи щодо застосування ст. 81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Засуджений в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від відбування призначеного покарання, мотивуючи такі вимоги тим, що ухвала суду не відповідає особі засудженого.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступ в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 засуджений 02 лютого 2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 190 КК України на строк 5 років позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_9 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 29 квітня 2022 року.

Початок строку 09.05.2023 рік, кінець строку 26.04.2027 рік.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» знаходиться з 13 жовтня 2024 року, на даний час відбув 2/3 строку покарання. В дільниці ресоціалізації знаходиться з 20 жовтня 2024 року.

Згідно доданих до подання матеріалів, ОСОБА_9 за весь період відбування покарання не мав стягнень, працевлаштований, до праці ставиться відповідально, має чотири заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», «Правова освіта».

З довідки про заохочення та стягнення з`ясовано, що ОСОБА_9 має три заохочення та стягнень немає.

При вирішенні питання про можливість застосування засудженому умовно-дострокового звільнення від відбування покарання колегія суддів аналізує дані про поведінку ОСОБА_7 за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують особу засудженого в цілому, зокрема, колегія суддів враховує, що за весь час відбування покарання засуджений сумлінно працював на підприємстві установи, за що має відповідні заохочення, режиму відбування покарання не порушував, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», «Правова освіта», після звільнення з місць позбавлення волі має де проживати, заборгованості за виконавчими листами немає, у вчиненому злочині повністю розкаялся. Вказане, на думку колегії суддів, дає підстави стверджувати, що процес виправлення і виховання засудженого ОСОБА_7 є стабільним, послідовним та досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, що свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.

Таким чином, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_7 довів своє виправлення, то вбачає достатні правові підстави для задоволення його апеляційної скарги, застосування відносно нього положень ст. 81 КК України та звільнити умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк, яки на момент постановлення ухвали суду апеляційної інстанції становить - 1 рік 3 місяці 7 днів.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання начальника Державної установи Солонянська виправна колонія (№21) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Звільнити умовно-достроково від відбування покарання з засудженого ОСОБА_7 на невідбутий термін 1 (один) рік 3 (три) місяці 7 (сім) днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4