ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/570/24 Номер провадження 11-кп/814/779/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарями судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представників потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000550, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 червня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного запасу, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, дітей не маючого, не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Змінено ОСОБА_8 запобіжний захід із домашнього арешту у нічний період доби на тримання під вартою до набрання вироком законної сили та взято його під варту в залі суду.

Строк основного покарання у виді позбавлення волі вказано обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.

За ч. 5 ст. 72 КК України зараховано попереднє ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі день за день, яке застосовано до ОСОБА_8 , з моменту його взяття під варту в залі суду 25.06.2025 до набрання вироком законної сили.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами встановлено обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Задоволено повністю цивільний позов прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_7 в інтересах держави в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області та Національної служби здоров`я України та стягнуто з ОСОБА_8 на користь Національної служби здоров`я України витрати на лікування у сумі 4301,39 гривень та на користь Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області витрати на лікування у сумі 426,59 гривень.

Скасовано накладений арешт на майно, вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 30.07.2023 приблизно о 20:05 год ОСОБА_8 керував технічно справним автомобілем ВАЗ 21112, державний номер НОМЕР_1 , на якому рухався по проїзній частині проспекту Володимирському в місті Лубни Полтавської області в сторону виїзду з міста, де проїжджаючи в районі будинку 191, проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити грубо порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху та почав виконувати маневр повороту ліворуч на прилеглу територію та допустив зіткнення із автомобілем BMW X5, державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_13 та який виконував маневр обгону транспортних засобів, а саме: рухався по зустрічній смузі для руху в попутному напрямку. В салоні автомобіля BMW X5, державний номер НОМЕР_2 , окрім водія ОСОБА_13 знаходились троє пасажирів: неповнолітня ОСОБА_14 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітня ОСОБА_15 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У результаті порушення водієм ОСОБА_8 п. 10.1 Правил дорожнього руху України, водій автомобіля BMW X5, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_13 та його пасажири: неповнолітня ОСОБА_14 та неповнолітня ОСОБА_15 отримали тілесні ушкодження від яких померли, пасажир ОСОБА_16 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме:

1) водію ОСОБА_13 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 166 від 28.08.2023 спричинені тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку призвели до смерті потерпілого на місці пригоди. Причиною його смерті стала сполучна травма голови, грудної клітки, живота, тазу, кінцівок, що супроводжувалось шоком-крововтратою;

2) пасажирці неповнолітній ОСОБА_14 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 168 від 28.08.2023 спричинені тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку призвели до смерті потерпілої 30.07.2023 у реанімаційному відділенні КНП «Лубенська ЛІЛ». Причиною її смерті стала сполучна травма голови, грудної клітки, живота, тазу, що супроводжувалось шоком-крововтратою;

3) пасажирці неповнолітній ОСОБА_15 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 165 від 28.08.2023 спричинені тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку призвели до смерті потерпілої на місці пригоди. Причиною її смерті стала асфіксія при стисненні грудної клітки та живота, на що вказує: «екхімотична маска» - шкіра обличчя, шиї і верхньої частини грудної клітки одно подібно синьо-багрові, на цьому фоні маються розсіяні краплинні підшкірні крововиливи, крововиливи у склери та кон`юнктиви правого і лівого ока, карміновий набряк легень з великими вогнищами крововиливів, дрібні червоні крововиливи під епікард і вісцеральну плевру, дрібні крововиливи в білій речовині мозку, рідка темна кров в порожнинах серця і великих судинах, венозне нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів;

4) пасажирці ОСОБА_16 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 479 від 10.11.2023 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я у вигляді закритого компресійного перелому тіла 12 грудного хребця, складний закритий багатоуламковий перелом середньої третини діафіза правої великогомілкової кістки із кутовим зміщенням і переходом лінії перелому на медіальну кісточку справа, закритий перелом дистальних метаепіфізав, 2, 3, 4 плюсневих кісток лівої стопи зі зміщенням уламків, перелом кісток носу, гематома зовнішніх статевих органів, множинні забито-рвані рани лівого стегна та лівої гомілки, осадження обличчя та кистей рук.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, є порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням цієї дорожньо-транспортної пригоди та настанням її суспільно-небезпечних наслідків. Водій ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Для цього у водія ОСОБА_8 не було будь-яких перешкод, які б не дозволили йому виконати вимоги вказаних Правил.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що місцевий суд не вірно встановив факти та невірно застосував норми матеріального права, не врахував п.п. 1.4 ПДР України, відповідно до якого діяв ОСОБА_8 , із дотриманням п.п. 10.1. ПДР України.

Вказує, що місцевий суд не надав належної оцінки, тому, що ОСОБА_8 , як і будь-який інший водій, на його місці та в тих самих умовах, не міг передбачити, що інший учасник дорожнього руху, у даному випадку - водій BMW X5 днз НОМЕР_3 ОСОБА_13 , який загинув, їхав з перевищенням швидкості більше ніж утричі, дозволеної у населеному пункті.

Також зазначає, що місцевий суд не взяв до уваги інші порушення ПДР з боку загиблого ОСОБА_13 , які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із ДТП за участю ОСОБА_8 30.07.2023, а саме: керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, рухався зі швидкістю 153,54 км/год, порушив дотримання швидкісного режиму, неуважно стежив за дорожньою обстановкою, не застосував заходів для пасивної безпеки (водій та пасажири не використовували паски безпеки) та порушив правила обгону: п.п. «б» п. 14.2 ПДР України.

Крім того вказує, що місцевий суд не взяв до уваги докази надані стороною захисту, а саме: розташування в районі місця, де 30.07.2023 року сталася ДТП, дорожніх знаків: 1.32 «Пішохідний перехід», 1.39 «Аварійно небезпечна ділянка», 7.16 «Пішоходи з порушенням зору», табличка 7.2.1 «Зона дії 300 м.», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 30 км/год» та відповіді КПФ «Лубниміськсвітло» вих. № 01-08/162 від 27.11.2024 року про розташування дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 30 км/год».

Звертає увагу, що у вирок суду, місцевий суд змінив показання свідка ОСОБА_17 , зазначивши, що останній вказав, що автомобіль BMW Х5 їх обігнав зі швидкість понад 100 км/ год., хоча під час допиту свідок вказував, що швидкість автомобіля BMW Х5 була близько 200 км/год.

Також зазначає, що протоколи слідчих експериментів від 04 жовтня 2023 року, проведені за участю свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , від 11.10.2023 за участю потерпілої ОСОБА_16 та від 29.09.2023 за участю свідка ОСОБА_8 проведені слідчим із грубим порушенням методичних рекомендації щодо проведення слідчих експериментів.

Вказує, що отримано вихідні данні для проведення експертизи, без фактичного встановлення розташовування автомобілів BMW X5, мікроавтобуса відносно меж проїзної частини в момент початку маневру вліво автомобіля ВАЗ 21112, не було встановлено швидкість автомобіля BMW X5 в момент зіткнення, та не було встановлено чи дійсно за кремом автомобіля BMW X5 під час ДТП 30.007.2023 перебував саме ОСОБА_13 , оскільки це питання було з`ясовано лише з свідчень свідка ОСОБА_16 , тілесні ушкодження якої, також не було встановлено експертним шляхом, чи були вони притаманні пасажиром, який перебував на передньому сидінні автомобіля.

Вважає, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України, оскільки: він не порушив ПДР; його дії відповідали вимогам закону; грубе, свідоме порушення ПДР іншим учасником ( ОСОБА_13 ) є єдиною причиною ДТП; відсутній юридично значущий причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого і смертельними наслідками; докази сторони обвинувачення є суперечливими або неповними; існують обґрунтовані сумніви у доведеності вини.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу, подану в інтересах останнього. Прокурора та представники потерпілих адвокати ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 заперечили проти доводів скарги, просили вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у повній мірі дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування та перевірених у суді належних та допустимих доказах, аналіз та оцінка яких наведений у вироку, як того вимагає ст. 370 КПК України.

Доводи сторони захисту є ідентичними позиції в суді першої інстанції та були предметом ретельного дослідження судом.

Суд відповідно до вимог КПК України дослідив докази, вирішив всі заявлені учасниками судового провадження клопотання та заяви і надав на них обґрунтовані відповіді.

Висновок про доведеність винуватості обвинуваченого за встановлених обставин події суд зробив на підставі показань очевидців потерпілої ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , показань експертів Хоробрих і ОСОБА_20 та письмових доказів: протокол огляду місця ДТП від 30.07.2023, до якого додано схему пригоди та фототаблицю; протокол огляду трупів ОСОБА_13 та невстановленої жінки з фототаблицею до нього, від 30.07.2023; протокол огляду трупа ОСОБА_14 з фототаблицею до нього, від 01.08.2023; додатковий протокол огляду місця події від 03.08.2023 до якого додано схему пригоди та фототаблицю; лист виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 11.08.2023 № 01-16/4687 з додатком картою-схемою ділянки проїзної частини в районі повороту на с. Вищий Булатець (НКО); протокол огляду речі від 29.08.2023 до якого додано DVD-R диск; висновок № СЕ-19/117-23/12163-ІТ від 07.09.2023 судової експертизи технічного стану транспортного засобу автомобіля BMW X5 державний номер НОМЕР_2 ; висновок № СЕ-19/117-23/12162-ІТ від 21.08.2023 судової експертизи технічного стану транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21112 державний номер НОМЕР_1 ; висновок № СЕ-19/117-23/12519-ІТ від 31.08.2023 судової інженерно-транспортної експертизи; висновок № СЕ-19/117-23/12165-ІТ від 14.09.2023 судової транспортно-трасологічної експертизи; висновок № 165 судово-медичної експертизи трупа неповнолітньої ОСОБА_15 ; висновок № 168 судово-медичної експертизи трупа неповнолітньої ОСОБА_14 ; висновок № 166 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 ; висновок № 479 судово-медичної експертизи ОСОБА_16 ; висновок № 480 судово-медичної експертизи ОСОБА_8 ; чотири протоколи зняття показань з технічних приладів та технічних засобів від 31.07.2023; висновок експерта № СЕ-19/117-23/12170-ФП від 25.08.2023 фототехнічної експертизи, в якому експерти встановив виходячи з даних досліджуваної сигналограми, швидкість руху автомобіля BMW X5 становить 153,54 км/год ± 12,74 км/год; протокол перегляду відеозаписів від 06.11.2023 за участю потерпілої ОСОБА_16 та її представника ОСОБА_10 ; протокол проведення слідчого експерименту від 04.10.2023 за участю свідка ОСОБА_17 та схеми до протоколу й фототаблиць; протокол проведення слідчого експерименту від 04.10.2023 за участю свідка ОСОБА_18 ; протокол проведення слідчого експерименту від 04.10.2023 за участю свідка ОСОБА_19 та схеми до протоколу й фототаблиць; протокол проведення слідчого експерименту від 11.10.2023 за участю потерпілої ОСОБА_16 та схеми до протоколу й фототаблиць; протокол проведення слідчого експерименту від 29.09.2023 за участю свідка ОСОБА_8 та схеми до протоколу й фототаблиць, в ході проведення якого свідок показав про обставини ДТП, яка сталася 30.07.2023 на проспекті Володимирському за поворотом на с. Вищий Булатець (НКО) за участю автомобілів BMW X5 чорного кольору та ВАЗ 21112 державний номер; висновок експертів № 24253/26059 від 21.12.2023 за результатами проведення комісійної судової автотехнічної експертизи, в якому експерти встановили: в даній дорожньо-транспортній ситуації, враховуючи вимоги Правил дорожнього руху України, водій автомобіля ВАЗ 21112 ОСОБА_8 своїми діями, а саме з моменту зміни напрямку руху ліворуч, створив небезпеку для подальшого руху водію автомобіля BMW X5 ОСОБА_13 . При цьому, в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля BMW X5 ОСОБА_13 не створювали небезпеки для подальшого руху водію автомобіля ВАЗ 21112 ОСОБА_8 . В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ 21112 ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля ВАЗ 21112 ОСОБА_8 визначалась шляхом виконання ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ 21112 ОСОБА_8 не відповідали п. 10.1 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; речові докази.

Суд обґрунтовано відкинув докази, надані стороною захисту, про що вказав наступне: щодо фотографій та відповіді КП «Лубниміськсвітло» від 27.11.2024 про встановлення дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 30 км/год» по проспекту Володимирському від будинку № 164 до будинку № 197 в районі пішохідного переходу в обох напрямках, то під час судового розгляду суд встановив, що на момент дорожньо-транспортної пригоди 30.07.2023 на проспекті Володимирському були відсутні ці дорожні знаки, що підтверджується протоколом огляду місця ДТП від 30.07.2023 зі схемою пригоди та фототаблицями та додатковим протоколом огляду місця ДТП від 03.08.2023 зі схемою та фототаблицями. Сторона захисту не надала суду доказів, які могли б підтвердити наявність цих знаків на момент дорожньо-транспортної пригоди 30.07.2023.

Суд не прийняв як докази невинуватості водія ОСОБА_8 та винуватості іншого водія ОСОБА_13 , надані стороною захисту 1) ухвалу слідчого судді від 16.02.2024, справа № 539/601/24 про задоволення скарги ОСОБА_8 на бездіяльність слідчого та про зобов`язання уповноваженої особи Лубенського РВП внести до ЄРДР відповідні відомості за заявою ОСОБА_8 від 13.02.2024; 2) витяг з ЄРДР в кримінальному провадженні № 0000177 від 20.02.2024, правова кваліфікація за частиною другою статті 286-1 КК України по заяві ОСОБА_8 щодо ДТП, яка відбулася 30.07.2023, в якій останній отримав тяжкі тілесні ушкодження; 3) ухвалу слідчого судді від 07.06.2024, справа № 539/601/24 про задоволення скарги ОСОБА_8 на постанову слідчого від 29.04.2024 про закриття кримінального провадження № 0000177 та скасування цієї постанови; 4) заяву представника потерпілого ОСОБА_21 від 26.11.2024 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000177; 5) постанову прокурора від 08.01.2025 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 0000177; 6) заяву представника потерпілого ОСОБА_21 від 14.01.2025 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000177; 7) відеозапис «Троє загиблих. Коментар поліції стосовно ДТП на проспекті Володимирському 30 липня 2023 року, мотивувавши це тим, що за вимогами статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а отже лише щодо ОСОБА_8 .

Суд правильно вказав на відсутність підстав, визначених п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України для визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту від 29.09.2023 з ОСОБА_8 , з таких мотивів: порядок проведення слідчого експерименту зазначений у статті 240 КПК України, відповідно до якої, зокрема, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Проведення слідчого експерименту допускається за умови, що при цьому не створюється небезпека для життя і здоров`я осіб, які беруть у ньому участь, чи оточуючих, не принижуються їхні честі і гідність, не завдається шкода. За ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. За п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. В ході судового розгляду суд досліджував протокол проведення слідчого експерименту від 29.09.2023, в присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_8 та встановив, що під час слідчого експерименту був присутній адвокат свідка ОСОБА_22 , свідку були роз`ясненні його права та обов`язки згідно із статтями 66, 67 КПК України, свідок був попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу завідомо неправдивих показань, про що свідок в протоколі поставив свій підпис. В протоколі адвокат свідка ОСОБА_22 написав свої доповнення, інших зауважень щодо проведення слідчого експерименту від свідка ОСОБА_8 та його адвоката ОСОБА_22 слідчому не надходило.

Тому суд правильно вказав що ОСОБА_8 , який перебував на той час у статусі свідка, був повідомлений слідчим в тому числі й про право відмовитися давати показання щодо себе, що можуть стати підставою для його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення - п. 3 частини першої статті 66 КПК України. Під час цієї слідчої дії адвокат ОСОБА_22 здійснював захист інтересів ОСОБА_8 .

Суд встановив, що на час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 , 29.09.2023, у кримінальному провадженні були відсутні дані, що цього свідка буде визнано підозрюваним та обвинуваченим у майбутньому. Отже ОСОБА_8 надавав пояснення як свідок під час слідчого експерименту, який був проведений з метою відтворення обставин дорожньо-транспортної пригоди, та до проведення цього слідчого експерименту були відсутні дані про те, що саме ОСОБА_8 винуватий у порушенні Правил дорожнього руху. Про відсутність таких даних свідчить той факт, що висновок експертів, яким було встановлено, що саме дії ОСОБА_8 призвели до настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у частині третій статті 286 КК України, був складений 21.12.2023 на підставі постанови слідчого від 12.10.2023, тобто після проведення слідчого експерименту з ОСОБА_8 29.09.2023.

Суд не встановив істотних порушень процесуального закону та випадків порушення фундаментальних прав і свобод ОСОБА_8 під час проведення з ним слідчого експерименту 29.09.2023, які могли б стати підставою за статтею 87 КПК України, в тому числі й п. 1 частини третьої цієї статті, для визнання цього доказу недопустимим.

Також, суд не встановив підстав за статтями 87 та 89 КПК України для визнання недопустимими похідних доказів від протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 29.09.2023.

Колегія суддів вважає такі висновки правильними, а твердження сторони захисту про те, що слідчий під час цього слідчого експерименту сам розставляв автомобілі, не ґрунтується на протоколі та відеозаписі вказаної слідчої дії, відповідно до якого саме за вказівкою ОСОБА_8 розташовувалися транспортні засоби під час дослідження механізму ДТП.

Суд першої інстанції правильно вказав, про відсутність підстав за статтею 89 КПК України для визнання недопустимими доказами: 1) протоколу огляд місця ДТП від 30.07.2023 та схеми до нього, протоколу додаткового огляду місця ДТВ від 03.08.2023 та схеми до нього, через їхню невідповідність вимогам чинного законодавства в частині об`єктивності наявності дорожніх знаків на місці зіткнення; 2) протоколів слідчих експериментів від 04.10.2023 за участю свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , від 11.10.2023 за участю потерпілої ОСОБА_16 .

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок проведення огляду та слідчих експериментів визначені у статтях 237, 240 КПК України.

В ході судового розгляду суд дослідив протоколи огляду місця ДТП від 30.07.2023 та від 03.08.2023 з доданими до них схемами та фототаблицями. Ці слідчі дії в цьому кримінальному провадженні проводив слідчий з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення за участю понятих, спеціалістів та судово-медичного експерта. При огляді слідчий проводив вимірювання, фотографування, склав схеми, які мали значення для кримінального провадження.

В ході судового розгляду суд дослідив протоколи слідчих експериментів від 04.10.2023 за участю свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , від 11.10.2023 за участю потерпілої ОСОБА_16 , від 29.09.2023 з участю свідка ОСОБА_8 . Ці слідчі експерименти шляхом відтворення дій, обстановки, обставин події, тощо в цьому кримінальному провадженні провів слідчий з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Під час оцінки цих доказів суд не встановив порушення слідчим норм процесуального закону під час проведення оглядів та слідчих експериментів. Ці слідчі дії були проведені слідчим за участю понятих, з роз`ясненням слідчим прав та обов`язків учасникам цих слідчих дій. Право на захист ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту за його участі було забезпечено, про що суд зазначав у п. 11 оскаржуваного вироку.

Суд правильно вказав, що в ході досудового розслідування цього кримінального провадження, зазначені в клопотанні докази, були отримані слідчим в порядку, встановленому КПК України. Підстав для визнання їх недопустимими за статтею 89 КПК України немає.

Відповідно до ст. 95 КПК України показання це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту, зокрема, свідком щодо відомих йому обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження, які він має право давати під час досудового розслідування та судового розгляду. Суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначених статтею 615 цього Кодексу.

В ході судового розгляду в судовому засіданні суд допитав потерпілу ОСОБА_16 та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , яких суд попередив про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Саме ці показання свідків та потерпілої суд оцінював в нарадчій кімнаті та вони були джерелом доказів, з яких суд встановлював наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження. При цьому суд вказав про відсутність відомостей щодо допитів цих свідків та потерпілої на досудовому розслідуванні, крім зазначення про це в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який доданий до обвинувального акту. Суду невідомо про що свідчили на досудовому розслідуванні ці особи та суд не проводив оцінку цих показань, тому суд не встановив підстав для визнання цих доказів недопустимими в порядку статті 89 ЦПК України.

Слід зазначити, що суд відобразив саме ті показання ОСОБА_17 , які він надавав у судовому засіданні, що відповідає технічному запису судового засідання.

З метою реалізації прав учасників судового провадження, суд розглянув такі клопотання сторони захисту: два клопотання про проведення слідчого експерименту, два клопотання про визнання доказів недопустимими, чотири клопотання про призначення фототехнічної експертизи, додаткової транспортно-трасологічної експертизи, додаткової комісійної автотехнічної експертизи, додаткової судової комісійної автотехнічної експертизи. За результатами розгляду цих клопотань суд постановив ухвали про відмову в їх задоволенні, оскільки були відсутні підстави для призначення експертиз та проведення слідчих дій.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованих наступних висновків.

Досліджені докази повністю підтверджують подію кримінального правопорушення та не містять суттєвих суперечностей між собою.

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_16 та свідків, які були допитані під час судового розгляду, суд оцінив як правдиві, оскільки вони узгоджуються між собою та не містять суттєвих розбіжностей, перед допитом суд попереджав потерпілу та свідків про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Показання обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_16 та свідків відповідають іншим доказам, зокрема, протоколам огляду місця ДТП, слідчих експериментів, висновкам експертів, які підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставинами, які визнані судом встановленими та викладені у цьому вироку.

Зазначені у досліджених судом доказах обставини щодо місця дорожньо-транспортної пригоди, відповідають свідченням свідків та потерпілих, допитаних в судовому засіданні, та показанням самого обвинуваченого.

Суд вважав належні та допустимі наведені в цьому вироку докази сторони обвинувачення, які були досліджені в судовому засіданні, ці докази містять інформацію щодо предмету доказування в цьому кримінальному провадженні.

Суд переконався, що винні дії ОСОБА_8 спричинили загибель трьох осіб: неповнолітньої ОСОБА_15 , неповнолітньої ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , й спричинили потерпілій ОСОБА_16 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Суд оцінив в сукупності досліджені під час судового розгляду докази та правильно вважав, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладеними у цьому вироку, доведена в повному обсязі та кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель трьох осіб і спричинення потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_8 не визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України. Його захисник просив суд закрити кримінальне провадження та ухвалити виправдувальний вирок, оскільки в діях обвинуваченого відсутній склад злочину.

Сторона захисту посилалася на те, що обвинувачений ОСОБА_8 не порушував ПДР, тому його дії не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками ДТП. Обвинувачений ОСОБА_8 в ході судового розгляду наполягав, що відповідно до п. 1.4. Правил дорожнього руху України, він як учасник дорожнього руху мав право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Обвинувачений не був зобов`язаний передбачити, що інший водій ОСОБА_13 перебував в стані алкогольного сп`яніння, перевищив дозволену швидкість руху більше ніж у три рази та рухався по зустрічній смузі руху в попутному з обвинуваченим напрямку.

Суд правильно відхилив ці доводи ОСОБА_8 , оскільки його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими, та викладених у цьому вироку, підтверджена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, наведених у вироку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону. Так, призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його процесуальну поведінку під час судового розгляду, позиції сторін кримінального провадження, а саме: грубе порушення вимог Правил дорожнього руху обвинуваченим, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді загибелі трьох осіб, двоє з яких були неповнолітніми, та спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень одній особі, відсутність осуду свого діяння у обвинуваченого ОСОБА_8 , який не відшкодував майнову та моральну шкоду потерпілим та не вибачився, навіть не намагався цього зробити з часу ДТП 30.07.2023 до свого виступу в дебатах, позиції учасників кримінального провадження.

Також судом враховано особу обвинуваченого, який є середнього віку, має постійне місце проживання, не працює, є військовозобов`язаним запасу, із середньою освітою, не одружений, дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризувався позитивно, скарг на нього від сусідів та односельців не надходило. Обвинувачений з 01.10.1996 має посвідчення водія категорії «В», до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. Згідно з досудовою доповіддю, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Суд не встановив обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд призначив обвинуваченому ОСОБА_8 необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому, враховуючи не визнання ним своєї вини, відсутність щирого каяття, не відшкодування шкоди, відсутність намагання примиритися із потерпілими та згладити свою провину. Призначене покарання відповідає тяжкості кримінального правопорушення та наслідків у вигляді смерті трьох молодих людей, двоє з яких були неповнолітніми та спричинення середньої тяжкості неповнолітній особі.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, якого дійшов суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

З огляду на викладене вище, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4