Справа №592/1074/26 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/191/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчої судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

установив:

Ухвалою слідчої судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 січня 2026 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 березня 2026 року.

Своє рішення слідча суддя умотивувала тим, що повідомлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, існують ризики, на які вказував старший слідчий у клопотанні, запобігти яким можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчої судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, оскільки її підзахисний не заперечує свою причетність до вчинення даного кримінального правопорушення, який вчинив у стані сильного душевного хвилювання, після чого з місця події не втік, особисто викликав швидку допомогу та залишався на місці до приїзду швидкої та працівників поліції, а тому вважає наведені слідчим ризики надуманими і такими, що не підтверджуються матеріалами клопотання, а сама лише тяжкість кримінального правопорушення та наявність попередньої судимості, на які послалася слідча суддя не можуть бути вирішальною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

22 січня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Цього ж дня ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України, згідно якої він підозрюється в тому, що 22 січня 2026 року о 3 год. 20 хв. за місцем мешкання, у будинку АДРЕСА_1 , умисно наніс ОСОБА_9 удар ножем в ліву сторону грудної клітини, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, з пораненням нижньої частки лівої легені, травматичний гемопневмоторакс зліва.

Згідно ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний/обвинувачений може: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглянувши клопотання слідчого та задовольнивши його, слідча суддя дійшла правильного висновку про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а не обрання будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, та дотрималася вимог ст.ст. 176-178, 183 і 194 КПК, з`ясувала і дослідила всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_7 обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого правопорушення, наявність у справі ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, апеляційний суд визнає, що підозра у вчиненні злочину є обґрунтованою. Зокрема це підтверджується: повідомленням на лінію 102, з якого слідує, що підозрюваний зателефонував до поліції та сказав, що застав свою дружину у ліжку з іншим чоловіком, якому він наніс ножове поранення; протоколом огляду місця події від 22 січня 2026 року у якому зафіксовано результати огляду місця злочину; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , який підтвердив ту обставину, що ОСОБА_7 наніс йому ножове поранення; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка підтвердила факт конфлікту і показала, як бачила ОСОБА_7 з ножем у руках напроти ОСОБА_9 , а також після конфлікту ОСОБА_7 побив її руками по обличчю; довідкою КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», якою підтверджено наявність у потерпілого тілесних ушкоджень у виді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, з пораненням нижньої частки лівої легені, травматичний гемопневмоторакс зліва.

Наведених доказів достатньо, щоб визнати підозру обґрунтованою, оскільки надана інформація, може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення, і такі факти є досить переконливими. При цьому, колегія суддів зазначає, що при розгляді цієї справи стандарт доведення обґрунтованої підозри не вимагає такого високого стандарту як при розгляді справи по суті, а достатньо того, що це підозра, що ґрунтується на конкретних фактах, які, ймовірно, з високою вірогідністю, свідчать про вчинення злочинного діяння.

Апеляційний суд також відзначає, що слідча суддя правильно дійшла висновку про доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Ризик втечі є достатньо високим, оскільки ОСОБА_7 може переховуватись від слідства і суду, зважаючи на тяжкість майбутнього покарання, яке загрожує в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності цього правопорушення, а також фактичні обставини його вчинення.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчої судді про наявність реальних ризиків впливу на потерпілого, свідка, з якими підозрюваний має особливі стосунки. Зокрема, очевидцем злочину є дружинна підозрюваного, а з потерпілим останній проходить військову службу в одній військовій частині та разом винаймають житло. З огляду на це підозрюваний може здійснювати тиск на свідка та потерпілого з метою зміни показань або відмови від дачі свідчень. Особливої ваги цей ризик набуває з огляду на характер інкримінованого злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства в умовах особистого конфлікту.

Ризик вчинення повторних злочинів також є цілком виправданим з огляду на попередню історію кримінальної діяльності підозрюваного. Зокрема, ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим, засуджений останній раз вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2024 року за ч. 2 ст. 121 КК України до восьми років позбавлення волі за спричинення своїй співмешканці ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило її смерть. В подальшому, ухвалою Подільського районного суду м. Кропивницького від 18 жовтня 2024 року був умовно-достроково звільнений від відбування покарання на підставі ст. 81-1 КК України для проходження військової служби.

Окрім цього, як убачається з матеріалів справи, військовою частиною, в якій проходив службу ОСОБА_7 проводиться службове розслідування за фактом самовільного залишення ним позиції зі зброєю.

З урахуванням характеру інкримінованого у даному провадженні діяння, пов`язаного з умисним заподіянням потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, апеляційний суд доходить висновку, що на цьому початковому етапі розслідування ризики втечі та вчинення повторних злочинів і перешкоджанню розслідуванню є реальними, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, домашнього арешту чи застави, не здатне ефективно нейтралізувати ці ризики, оскільки не забезпечить належного контролю за поведінкою підозрюваного та не унеможливить продовження протиправної діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а також зважаючи на ризики, які були приведені вище, апеляційний суд погоджується із висновком слідчої судді про відсутність підстав для визначення йому розміру застави, як альтернативи до запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень кримінального процесуального законодавства при розгляді слідчим суддею суду першої інстанції питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Зважаючи на викладене, рішення слідчої судді є законним, обґрунтованим і умотивованим, у зв`язку з чим колегія суддів приходить висновку про залишення рішення слідчої судді без змін, а поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, суд, -

постановив:

Ухвалу слідчої судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 січня 2026 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено о 16 год. 50 хв. 29 січня 2026 року.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4