1Справа № 335/9520/21 1-кп/335/128/2025
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, звільненого з військової служби за станом здоров`я, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06.06.2025 за ч.1 ст.249 КК до одного року пробаційного нагляду;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
27.08.2021, приблизно в 00 години 50 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, повернувся на місце скоєння злочину, а саме до погребу, що розташований поряд з будинком № 3 по вул. Яценко в м. Запоріжжя, з метою забрати та в подальшому реалізувати фрагмент кабельної лінії зв`язку типу ТЗГ 14х4х1,2 довжиною 46 (сорок шість) метрів, але був зупинений співробітниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_5 таємно викрав майно, що належить Управлінню Держспецзв?язку в Запорізькій області на суму 5594,06 гривень, чим спричинив матеріальну шкоду Управлінню Держспецзв?язку в Запорізькій області на вказану суму.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, не оспорював фактичних обставин у справі, та пояснив, що дійсно в серпні 2021 року в місті Запоріжжя він проник до люку та викрав кабель, який заховав неподалік до погребу, на слідуючий день прийшов до погребу та не встиг забрати викрадений кабель, бо був затриманий працівниками поліції. У вчиненому розкаявся, пояснив, що став на шлях виправлення, був військовослужбовцем за мобілізацією, одружився, просив суворо його не карати. Цивільний позов визнав повністю.
На підставі ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його думки, який повідомив, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, представника потерпілого, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до сховища.
Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обставини, - щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК судом не встановлено.
При призначенні покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь тяжкості суспільно небезпечного діяння, яке закон відносить до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше був засуджений, на обліку у лікаряпсихіатра, лікаря-нарколога не перебуває, з 18.05.2022 по 26.01.2024 був військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , звільнений за станом здоров`я, одружений, має на утриманні малолітню дитину, вину у скоєному визнав повністю, розкаявся у скоєному.
Відповідно до ст.50 КК України, мета покарання є кара засудженого, яка повинна відповідати принципу справедливості; виправлення засудженого - такі зміни його особистості, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття; запобігання вчиненню засудженим нового злочину ; запобігання вчиненню злочинів іншими особами.
Враховуючи наведене у своїй сукупності, беручи до уваги наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, а також позицію прокурора та представника потерпілого щодо необхідності призначення покарання з іспитовим строком, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 не є особою суспільно небезпечною, яка підлягає ізоляції від суспільства, а тому виправлення обвинуваченого та запобігання його злочинній діяльності можливо й без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим обвинуваченому необхідно призначити покарання за ч. 3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, в межах санкції, передбаченої вказаною статтею, із застосуванням до покарання, що призначається, положень, передбачених ст.ст.75, 76 КК України.
Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.
Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06.06.2025 більш суворим покаранням за цим вироком суд призначає ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 (трьох ) років позбавлення волі, з випробуванням на два роки.
Згідно з п.2 ч.1 ст.80 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2021 ( три роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі), яким ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до одного року обмеження волі з іспитовим строком один рік, його слід звільнити від відбування покарання за цим вироком.
Судом встановлено, що вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2021, з моменту набрання ним законної сили, - з 09.07.2021 не виконувався, ОСОБА_5 з 18.05.2022 по 26.01.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (довідка командира в/ч НОМЕР_2 № 225/11/305 від 03.05.2024), докази про ухилення обвинуваченого від відбування покарання за вироком від 08.06.2021 для визначення зупинення перебігу давності (за ч.3 ст.80 КК України) в матеріалах справи відсутні.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 10.02.2025 у справі № 229/207/24, закінчення встановлених у частинах 1,2 ст.80 КК України строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому цим вироком покарання з урахуванням положень частин 3 і 4 цієї статті. Покарання, строк давності виконання якого сплив відповідно до положень ст.80 КК України, не може бути приєднано до покарання, призначеного за новим вироком, при вирішення питання про призначення покарання за сукупністю вироків відповідно до ст.71 КК України.
Суд у конкретному кримінальному провадженні може ухвалити рішення щодо звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку за наявності для цього підстав, передбачених ст.80 КК України, не лише в порядку статей 537, 539 КПК України, а й за наслідками розгляду справи, про що має бути зазначено в резолютивній частині рішення.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався, підстав для його застосування суд не вбачає, ураховуючи відсутність таких клопотань з боку сторони обвинувачення.
Вирішуючи питання про речові докази суд враховує вимоги ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню на залучення експерта у розмірі 343 грн. 24 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого, на підставі ст.124 КПК України.
На підставі ст.ст.127-129 КПК України цивільний позов Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Запорізькій області про стягнення з обвинуваченого шкоди, завданої внаслідок вчиненого ним кримінального правопорушення на суму 6689,93 грн. підлягає задоволенню, оскільки його розмір доведений відповідними доказами та визнаний обвинуваченим ОСОБА_5 .
Керуючись ст. ст.368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох ) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06.06.2025 більш суворим покаранням за цим вироком призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 (трьох ) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно зі ст.80 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2021, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до одного року обмеження волі з іспитовим строком один рік, - звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання за цим вироком.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Запорізькій області у рахунок відшкодування майнової шкоди 6689 (шість тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 93 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 343 (триста сорок три) гривні 24 коп.
Речові докази: 4 змотки фрагменту кабелю довжиною 42 метри, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , - залишити Управлінню Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Запорізькій області.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1