Справа № 991/9383/25
Провадження 1-кс/991/9467/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про зміну застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000154 від 03.04.2023

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) надійшло вказане клопотання, у якому захисник просив змінити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований до нього запобіжний захід у вигляді застави на більш м`який запобіжний захід - особисте зобов`язання, зазначивши при цьому, якщо суд не знайде підстав для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання, то в такому разі зменшити розмір застави до визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмірів, а саме - від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи подане клопотання, захисник ОСОБА_5 посилається на те, що на даній стадії досудового розслідування, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави, який застосований до ОСОБА_4 , а саме в розмірі 3 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 992 400 грн, підлягає заміні на особисте зобов`язання, з огляду на невідповідність застосованого заходу забезпечення кримінального провадження його суті та меті, а також наявності об`єктивних причин вважати, що відсутні будь-які ризики, які раніше наводились стороною обвинувачення під час обрання запобіжного заходу. Повідомлення про підозру, на думку захисника, не є обґрунтованим, а діяння підозрюваного ОСОБА_4 не містять ознак будь-якого із злочинів, що йому інкриміновані, що виключає можливість притягнення його до кримінальної відповідальності, початковою стадією якої є повідомлення про підозру. Разом з тим, захисник посилається на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На переконання сторони захисту, з моменту застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07.02.2025 у справі № 991/1076/25, з урахуванням ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 17.03.2025 у справі № 991/1076/25, запобіжного заходу, він своєю процесуальною поведінкою довів, що жодних перешкод не чинить, виконує належним чином всі обов`язки. Крім того, має стійкі соціальні зв`язки. За твердженнями сторони захисту, наразі змінились певні обставини, які є належною підставою для зміни запобіжного заходу. Отже ОСОБА_4 був звільнений із посади заступника директора КП «Київблагоустрій» та на даний час не працює, наразі він одружися і у нього народилась дитина, в результаті чого його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. З огляду на що розмір застави є непомірно великим для ОСОБА_4 , тож фактично, він вимушений на даний час брати у борг кошти для проживання, оскільки навіть всі заощадження - 31 000 доларів США та 2360 Євро, які були у ОСОБА_4 , вилучені та на всі грошові кошти й майно накладено арешт.

Водночас, сторона захисту зауважує, що судом при постановленні рішення за основу взято суму отриманого доходу за 3 роки без врахування останніх кварталів 2024 року, що становить 1,3 млн грн. Натомість, у щорічній декларації ОСОБА_4 за 2023 рік зазначено про наявність у нього готівкових заощаджень на суму 74 000 доларів США. Проте, це ніяким чином не може бути співмірним з реальною наявністю грошових коштів у ОСОБА_4 , на момент обрання запобіжного заходу. Враховуючи, що на всі грошові кошти, які були вилучені у ОСОБА_4 під час обшуку, накладено арешт, то як наслідок, застава за ОСОБА_4 була внесена за рахунок запозичених грошових коштів знайомим підозрюваного, а відтак, ставить у скрутне матеріальне становище його близьких та рідних, та залежність від сторонніх осіб.

Сторона захисту наголошує на тому, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Окрім того, захисник ОСОБА_5 зазначає, що рівень матеріального забезпечення підозрюваного чи членів його сім`ї сам по собі не може розцінюватися як виключна обставина, яка дає право слідчому судді на вихід за встановлені законом межі при визначенні розміру застави, оскільки безпосередньо не стосується обставин інкримінованого правопорушення, такого висновку дійшла Апеляційна палата ВАКС в ухвалі від 04.03.2021 по справі № 991/520/21.

Тим не менш, як зазначає захисник, ОСОБА_4 сумлінно виконував та має намір і в подальшому виконувати покладені на нього обов`язки, у даному кримінальному провадженні.

На думку сторони захисту, подальше застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та альтернативного - застави в розмірі 3 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 992 400 грн, не є доцільним та необхідним. Особа, яка вносила залог також є такою, що потребує матеріальної допомоги, оскільки є інвалідом. Тож з огляду на викладене, захисник вважає за можливе змінити застосований запобіжний захід ОСОБА_4 на особисте зобов`язання, яке повною мірою забезпечить належну поведінку останнього.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 підтримали клопотання в повному обсязі та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 , в свою чергу, заперечив проти задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , зазначивши при цьому, що клопотання не містить жодних нових обставини та матеріалів, які б спростовували попередні висновки слідчих суддів про обґрунтованість повідомленої підозри та існування ризиків для кримінального провадження, та які б беззаперечно свідчили про необґрунтованість та безпідставність таких висновків, а тому таке клопотання задоволенню не підлягає.

Заслухавши доводи та пояснення учасників, дослідивши подані матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Частиною 4 ст. 201 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути таке клопотання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, вирішуючи зазначене клопотання, слід виходити із загальних засад кримінального процесу, серед яких диспозитивність, змагальність і рівність сторін в поданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, а також положень, які регламентують взагалі можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в даному випадку запобіжних заходів, і конкретний вибір того заходу, який в повній мірі зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти спробам переховатися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, як того вимагає ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Водночас слідчий суддя зазначає, що під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу слідчий суддя не перевіряє обґрунтованість самих підстав застосування запобіжного заходу, а заявниками не можуть ставитися під сумнів висновки, які були покладені в основу такого рішення слідчого судді. Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому слідчий суддя не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей та доказів встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до підозрюваного відповідний захід або його виконання та які виникають у зв`язку з плином часу досудового розслідування. Такий висновок опосередковано ґрунтується і на приписах ч. 5 ст. 201 КПК України, яка унеможливлює подання підозрюваним, його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.

Як вбачається з поданих матеріалів, детективами Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000154 від 03.04.2023, в рамках якого ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28 - ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28 - ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28 - ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28 - ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28 - ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28 - ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді ВАКС від 07.02.2025 у справі № 991/1046/25 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та одночасно визначено заставу в розмірі 2 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 7 055 240 грн, з покладенням на підозрюваного у разі внесення застави ряду обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України. Строк дії таких обов`язків судом визначено на два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

17.03.2025 ухвалою АП ВАКС скасовано ухвалу від 07.02.2025 в частині визначення розміру застави та постановлено в цій частині нову ухвалу, якою визначено підозрюваному ОСОБА_4 заставу в розмірі 3 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 992 400 грн. В іншій частині ухвалу слідчого судді ВАКС від 07.02.2025 залишено без змін.

19.02.2025 та 21.03.2025 заставу за підозрюваного ОСОБА_4 внесено в загальному розмірі 9 992 400 грн.

В подальшому, строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, неодноразово продовжувався ухвалами слідчого судді ВАКС, а саме від 14.04.2025 продовжено строком на два місяці до 14.06.2025; від 11.06.2025 - до 11.08.2025 та від 07.08.2025 - 07.10.2025.

Як вбачається зі змісту зазначених ухвал, при їх постановленні з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до підозрюваного відповідного запобіжного заходу: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, яка є умовою законності застосування запобіжного заходу; встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України; зроблено висновок, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу застави у розмірі 9 992 400 грн (відповідно до ухвали від 07.02.2025, з урахуванням ухвали 17.03.2025), не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 та запобігти встановленим ризикам.

Отже, наявність обґрунтованої підозри та ризики кримінального провадження перевірялися слідчими суддями під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу та під час продовження строку його дії.

Разом з тим, стороною захисту до матеріалів клопотання не надано доказів, які б свідчили про помилковість раніше зроблених висновків та були б достатніми для висновку, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є вочевидь необґрунтованою.

Втім, у своєму клопотанні сторона захисту посилається на необґрунтованість повідомлення про підозру, зважаючи на те, що діяння ОСОБА_4 , на переконання його захисника - адвоката ОСОБА_5 , не містять ознак будь-якого із злочинів, що йому інкриміновані, тож виключає можливість притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності, початковою стадією якої є повідомлення про підозру. Разом з тим, підозрюваним та його захистом заперечувалась наявність встановлених ризиків за ст. 177 КПК України.

За змістом заперечень прокурора, під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу предметом перевірки слідчим суддею не може бути обґрунтованість підстав застосування такого запобіжного заходу, а заявниками не можуть ставитися під сумнів висновки, які були покладені в основу такого рішення слідчого судді. Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну обставин підозри, зміну або зменшення встановлених ризиків та впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу слідчий суддя не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до підозрюваного відповідний захід або його виконання та які виникають у зв`язку з плином часу досудового розслідування. Реалізація права на звернення до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу, на переконання прокурора, не може обумовлюватись тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим запобіжним заходом. Водночас, викладені у поданому клопотанні доводи сторони захисту попередніх висновків суду не спростовують, як і не містять будь-яких нових відомостей чи обставин, які б вплинули на вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої ОСОБА_4 підозри.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора стосовно того, що таке твердження сторони захисту не відповідає дійсності, оскільки питання обґрунтованості повідомленої ОСОБА_4 підзори вже неодноразово було предметом судового контролю як слідчими суддями ВАКС, так і Апеляційної палати ВАКС.

Вочевидь, варто зауважити, що у відповідності до положень ст. 201 КПК України слідчим суддею перевіряється можливість зміни запобіжного заходу, а не його застосування чи скасування.

Перевіряючи наявність вказаних ризиків, які продовжують існувати на даний час, в ході розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, слідчий суддя погоджується з висновками, наведеними в ухвалах про обрання запобіжного заходу та продовження строку дії обов`язків, якими встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стороною захисту не надано доказів на підтвердження того, що такі ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час перестали взагалі існувати.

Втім, слідчий суддя врахував викладені у клопотанні доводи сторони захисту та дійшов висновку, що після спливу певного проміжку часу досудового розслідування ймовірність вчинення підозрюваним будь-яких дій, спрямованих на перешкоджання досудовому розслідуванню, значно знижується так само, як і встановлені ризики, порівняно із первісно встановленими.

Так, зокрема, слідчий суддя визнав, що ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду продовжує існувати. Такий ризик обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання за вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 . Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження. Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти до висновку щодо існування ризику можливого вчинення ОСОБА_4 дій, направлених на переховування від органу досудового розслідування та суду.

На підтвердження продовження існування ризику знищення, приховування або спотворення речей та документів, які мають істотне значення для цього кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що механізм вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів передбачав підписання та використання документації із внесенням до неї недостовірних відомостей (технічні паспорти, договори купівлі-продажу тощо), а також оформлення на третіх осіб права власності на неіснуючі об`єкти нерухомості. Поряд з тим, участь ОСОБА_4 у злочинній діяльності передбачала, у т.ч. зловживання ним повноваженнями та можливостями, пов`язаними з його посадою, а тому підозрюваний, зокрема, через своїх колишніх колег/підлеглих, має доступ до документації, що використовувалась для реалізації злочинних намірів підозрюваних та підтверджують механізм вчинення розслідуваних злочинів. Тож, враховуючи, що досудове розслідування ще триває і сторона обвинувачення не завершила збирання доказів у провадженні, наведені обставини вказують на подовження існування вказаного ризику.

У той же час, слідчий суддя визнав цілком підтвердженим і ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, який ґрунтується на зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, спричинених притягненням його до кримінальної відповідальності. Під час досудового розслідування, як стверджує прокурор, від ряду свідків отримано викривальні показання про те, що саме підозрюваний ОСОБА_4 залучав довірених осіб для реєстрації права власності на нежитлові будівлі (у т.ч. неіснуючі) і подальшу передачу їх до статутного капіталу товариств, які так само були засновані і керувались залученими ним довіреними особами. Враховуючи викривальний зміст показань таких осіб, а також характер та роль підозрюваного у реалізації злочинного механізму, який передбачав залучення та контроль діяльності ряду довірених осіб, очевидно, що ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної може здійснювати безпосередній вплив на таких осіб з тим щоб примусити їх до зміни показань чи до відмови від їх надання. Тому, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні продовжує існувати.

Поряд з цим, слідчий суддя дійшов висновку, що продовжує існувати ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення вчинені у співучасті з іншими особами, зокрема, і з не встановленими наразі особами, тому ОСОБА_4 може координувати свою процесуальну поведінку з такими особами, іншими підозрюваними у даному провадженні таким чином, щоб перешкодити провадженню задля уникнення кримінальної відповідальності.

У той же час продовжує існувати ризик продовження вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень та вчинення нових злочинів. Слідчий суддя врахував доводи сторони обвинувачення, що оскільки умислом співучасників охоплювалось заволодіння ще значною кількістю земельних ділянок у м. Києві за аналогічним злочинним механізмом, про що свідчить зміст їх систематичних нарад за напрямком «Торгівля», опрацювання значної кількості списків відібраних земельних ділянок та обговорення їх комерційної привабливості, а також залучення на відповідні проекти партнерів з числа великих забудовників.

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Застава як один із запобіжних заходів полягає у внесенні коштів на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК України).

Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просив захисник, слідчий суддя виходить з того, що за наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру, а також за наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити чи приховувати документи, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, необхідним запобіжним заходом є саме застава. Застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім стримуючим фактором для ОСОБА_4 від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій, з метою перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

У той же час застава є достатньо ефективним запобіжним заходом, в основу якого покладено економічну заінтересованість у збереженні грошової суми та моральні та/або матеріальні зобов`язання підозрюваного, обвинуваченого перед іншими фізичними або юридичними особами, які виступили заставодавцями. Державний примус у процесі застосування застави породжується реальною загрозою втрати заставодавцем грошей у разі невиконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Свобода підозрюваного, обвинуваченого при застосуванні цього запобіжного заходу обмежується шляхом загрози майнових втрат. А тому, застава є досить дієвим запобіжним заходом, що з одного боку не тягне за собою накладення такого широкого кола обмежень прав і свобод людини як запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою чи домашнього арешту, а з іншого - є запобіжником, що стримує особу від проявів неналежної процесуальної поведінки.

Разом з тим, вартим уваги є те, що розмір застави визначається судом із урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Тобто, слідчий суддя при визначенні розміру застави керується об`єктивними фактами та обставинами, які відображаються поданими матеріалами у справі, враховуючи матеріальний стан підозрюваного, його причетність до злочину, та не прирівнює розмір завданих збитків чи суму неправомірної вигоди до розміру застави. Аналіз же цих обставин в цілому допомагає визначити, чи є застава відповідною для підозрюваного.

Слідчий суддя дійшов висновку, що рівень матеріального забезпечення підозрюваного чи членів його сім`ї сам по собі не може розцінюватися як виключна обставина, яка дає право слідчому судді на вихід за встановлені законом межі при визначенні розміру застави, оскільки безпосередньо не стосується обставин інкримінованого правопорушення.

В рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відтак, аналізуючи вищевикладене та враховуючи те, що зі спливом певного періоду часу досудового розслідування значно знижується ймовірність вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій, спрямованих на перешкоджання досудовому розслідуванню, слідчий суддя приходить до висновку, що у разі зменшення розміру застави підозрюваному жодним чином не буде означати скасування запобіжного заходу як такого. На переконання слідчого судді, такі зміни спрямовані лише на приведення заходу у відповідність до принципу пропорційності та адекватності обставинам справи, втім, підозрюваний ОСОБА_4 продовжить перебувати під дією запобіжного заходу, умови якого будуть адаптовані до реальних обставин справи та матеріальних можливостей останнього. Варто також зауважити, що всі покладені на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки залишаються чинними, що забезпечує досягнення мети запобіжного заходу - належну процесуальну поведінку та недопущення ризиків. Разом з цим, слідчий суддя враховує доводи сторони захисту, що ОСОБА_4 за цей час сумлінно виконував всі покладені на нього обов`язки, не допускав жодних порушень, а зі сторони органу досудового розслідування не зафіксовано жодних зауважень.

За таких обставин, слідчий суддя вважає наявні підстави для часткового задоволення клопотання захисника та змінити застосований щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 9 992 400 грн на запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 9 500 000 грн (дев`ять мільйонів п`ятсот тисяч гривень), з поверненням частини застави в сумі 492 400,00 грн (чотириста дев`яносто дві тисячі чотириста гривень) заставодавцю.

На переконання слідчого судді, такий розмір застави на даній стадії досудового розслідування нівелює встановлені ризики та зможе урівноважити інтереси сторін щодо запобігання вчиненню дій, спрямованих на перешкоджання здійсненню кримінального провадження. Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід в іншій частині продовжує діяти без змін.

Керуючись статтями 182, 201, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Запобіжний захід у вигляді застави, застосований до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07.02.2025 у справі № 991/1076/25, з урахуванням ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 17.03.2025 у справі № 991/1076/25 в розмірі 3 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 992 400 грн, змінити на запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 9 500 000,00 грн (дев`ять мільйонів п`ятсот тисяч гривень).

Частину застави в сумі 492 400,00 грн (чотириста дев`яносто дві тисячі чотириста гривень), внесену за підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07.02.2025 у справі № 991/1076/25, з урахуванням ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 17.03.2025 у справі № 991/1076/25, повернути заставодавцю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1