Номер провадження 1-кп/711/49/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

з участю прокурорів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

захисників - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 ,

представників потерпілого - адвокатів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0003881 від 14.07.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, бойових дій, інвалідом, депутатом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

вироком Районного суду в Гожуві-Великопольському від 18.11.2019 за вчинення злочинів, що передбачені 1 ст. 13, § 1 ст. 279, § 1 ст. 288 з урахуванням § 2 ст. 11 (замах на крадіжку, вчинений з проникненням у приміщення, з пошкодженням майна; 2 епізоди); § 1 ст. 279 (крадіжка, вчинена з проникненням у приміщення; 3 епізоди), § 1 ст. 279, § 1 ст. 288 з урахуванням § 2 ст. 11 (крадіжка, вчинена з проникненням у приміщення, з пошкодженням майна; 2 епізоди) КК Польщі до 1 року позбавлення волі. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.02.2024 року вирок Районного суду в Гожуві-Великопольському від 18.11.2019 приведено у відповідність із законодавством України, з урахуванням положень п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України остаточно вважати засудженим за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік. Ухвала набрала законної сили 10.07.2024 року. Звільнений по відбуттю покарання 07.06.2025 року.

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Черкаси Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, дітей на утриманні не має, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, бойових дій, інвалідом, депутатом не являється, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

26.12.2011 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ст. 70 КК України засуджений до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 104 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 2 роки;

30.01.2012 Шполянським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України засуджений до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

04.10.2012 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 185 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України приєднано частину невідбутого строку 3 роки позбавлення волі за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 13.04.2012 і остаточно призначено до відбування 5 років позбавлення волі. 20.02.2015 звільнений рішенням Дубненського міського суду від 12.02.2015;

27.10.2015 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 71 КК України приєднано частину невідбутого покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.10.2012 і остаточно призначено до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

20.07.2017 вироком Соснівського районного суду м. Черкаси за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі. 22.06.2018 звільнений по відбуттю строку покарання.

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України,

із участю в судовому розгляді:

обвинувачених - ОСОБА_21 , ОСОБА_22

В С Т А Н О В И В :

Близько 17 години 45 хвилин, 13 липня 2019 року, ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом та за попередньою змовою з ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на території літнього майданчика піцерії «Престо», за адресою: вулиця Остафія Дашкевича, 19, м. Черкаси, Черкаської області, маючи єдиний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та на ґрунті особистих раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс йому один удар кулаком руки в область носу. Відразу після цього, ОСОБА_22 наніс один удар кулаком правої руки ОСОБА_23 в область голови з правого боку, внаслідок якого останній впав на бетонне покриття. У цей час ОСОБА_21 наніс один удар правою ногою в область тулубу, та відразу почав стискувати шию потерпілого правою та лівою руками (передпліччями правої та лівої рук), після чого продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_21 передпліччям лівої руки стискуючи шию потерпілого кулаком правої руки наніс близько п`яти ударів в область обличчя та голови, а потім штовхнув потерпілого ОСОБА_23 обома руками на бетонну плитку та почав притискати обома руками до підлоги голову потерпілого в області потилиці. Після чого ОСОБА_21 стискуючи шию потерпілого ОСОБА_23 обома руками повалив його на бетонне покриття та наніс один удар правою ногою в область голови з лівого боку, яка в цей час була притиснута до бетонного покриття. Коли потерпілий ОСОБА_23 піднявся, ОСОБА_21 у свою чергу продовжуючи свій злочинний умисел наніс один удар кулаком правої руки у виличну частину голови з лівого боку ОСОБА_23 .

У результаті спільних умисних протиправних дій ОСОБА_24 , та ОСОБА_22 потерпілому ОСОБА_23 завдано наступні тілесні ушкодження: травма голови з переломом лобної та скроневої кісток склепіння черепу, забоєм головного мозку багаточисленними крововиливами та саднами м`яких тканин голови та параорбітальними гематомами; закрита травма органів шиї зі стиснення їх, що призвело до порушення функції центральної нервової системи, системи кровообігу та виникненню крововиливів в білкові оболонки обох очей та слизові оболонки обох голосових зморшок, слизову оболонку гортані та потягло за собою виникнення гострого після травматичного геморагічного ларингіту з порушенням голосової функції, які згідно з висновком експерта від 22.08.2019 № 02-01/875 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як таких, що небезпечні для життя як у момент спричинення, так і в своєму клінічному перебігу. Багатоуламковий перелом кісток носу зі зміщенням уламків, травматичним зміщенням носової переділки, що потягли за собою значне двобічне порушення носового дихання, які відповідно до висновку експерта від 22.08.2019 № 02-01/875 відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Садна і крововиливи тулубу та кінцівок, які згідно з висновком експерта від 22.08.2019 № 02-01/875 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вони ж, ОСОБА_24 та ОСОБА_22 , разом 13 липня 2019 року, приблизно о 17 годині 45 хвилин перебуваючи на території літнього майданчика піцерії «Престо», що розташована за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вул. О. Дашкевича, 19, помітили раніше невідомих їм ОСОБА_23 та ОСОБА_25 , після чого діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке виразилося в ігноруванні встановлених в суспільстві загальноприйнятих норм моралі та правил поведінки публічної демонстрації зневаги до них, з особливою зухвалістю, безпідставно, без будь-яких на те причин, нанесли ОСОБА_23 та ОСОБА_25 численних ударів руками та ногами в область голови та тулуба, спричинивши ОСОБА_23 тілесні ушкодження.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_21 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб; ч. 2 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_22 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб; ч. 2 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_21 винним себе в межах пред`явленого обвинувачення не визнав в повному обсязі. Надав суду покази, що у кінці липня 2019 року він разом з ОСОБА_22 відпочивали на літньому майданчику в піцерії «Престо». У цей час за сусідній столик прийшли двоє невідомих хлопців. В одному з цих хлопців ОСОБА_21 впізнав особу, з яким у останнього на передодні виник конфлікт, що проходив через мобільні застосунки. Обвинувачений підійшов до того хлопця, яким виявився ОСОБА_23 та показав на телефоні фото з додатку та спитав чи це він. Тоді ОСОБА_23 наніс йому удар ліктем, від якого ОСОБА_21 відскочив. ОСОБА_23 , в свою чергу, встав з за столу та розпочав бійку. Обвинувачений лише захищався та намагався стримати ОСОБА_23 , щоб той не наносив йому удари.

Обвинувачений ОСОБА_22 винним себе в межах пред`явленого обвинувачення не визнав в повному обсязі. Надав суду покази, що у кінці липня 2019 року він разом з ОСОБА_21 відпочивали на літньому майданчику в піцерії «Престо». За сусідній столик прийшли двоє невідомих хлопців. ОСОБА_21 підійшов до одного з них та щось показав на телефоні. ОСОБА_21 різко відскочив, після чого один із хлопців, як він пізніше дізнався це був ОСОБА_23 , встав із-за столу, став у боксерську стійку та розпочав бійку з ОСОБА_21 . У цей час товариш ОСОБА_23 , як стало відомо - ОСОБА_25 , також встав з-за столу та почав іти в сторону ОСОБА_23 та ОСОБА_21 . Обвинувачений ОСОБА_22 , у свою чергу, також встав з-за столу та підійшов до ОСОБА_25 , щоб не дати останньому вступити в бійку. Проте ОСОБА_25 , натомість, почав бійку з ОСОБА_22 . Також обвинувачений зазначив, що саме двоє невідомих, до того часу, йому хлопців перші розпочали конфлікт та, відповідно, перші почали бійку.

Незважаючи на повне не визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_21 та ОСОБА_22 вина останніх у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення повністю доводиться зібраними по справі доказами, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_23 суду показав, що 13.07.2019 він разом з ОСОБА_25 прийшли до піцерії «Престо». До них підійшла офіціантка та вказала на єдиний вільний столик та літньому майданчику піцерії «Престо», за який вони і сіли та зробили замовлення. За столиком неподалік сиділи два невідомих на той час чоловіки, яких вони не бачили і на яких вони не звернули жодної уваги (як пізніше з`ясувалось, це були ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ). Майже відразу після того, як тільки ОСОБА_23 та ОСОБА_25 сіли за вказаний офіціанткою столик, ОСОБА_21 підійшов ззаду до потерпілого ОСОБА_23 , який сидів спиною до ОСОБА_26 за столиком на літньому майданчику піцерії «Престо», та без жодного слова наніс один удар потерпілому ОСОБА_23 в ділянку носа. Після цього потерпілий ОСОБА_23 відразу піднявся зі стільця та встав перед ОСОБА_21 , повернувшись до нього обличчям. В цей час інший чоловік ОСОБА_22 , який, як з`ясувалось пізніше, також знаходився на території літнього майданчика піцерії «Престо» разом з ОСОБА_21 , підійшовши ззаду до ОСОБА_23 , який стояв спиною до ОСОБА_22 та не бачив останнього, та наніс ОСОБА_23 ззаду один удар кулаком правої руки в область скроневої ділянки голови з правого боку, а також, схопивши його за праву руку в ділянці плеча та передпліччя, з силою одночасно з нанесенням удару, штовхнув ОСОБА_23 , внаслідок чого останній впав на бетонне покриття. Продовженню вчинення насильницьких дій ОСОБА_22 перешкодив ОСОБА_25 , який знаходився разом з потерпілим ОСОБА_23 за столиком на літньому майданчику піцерії «Престо», який, побачивши напад ОСОБА_21 та ОСОБА_22 на ОСОБА_23 , піднявся зі свого місця, підійшов до ОСОБА_22 та перешкодив останньому вчиняти продовжувати наносити удари потерпілому ОСОБА_23 разом з ОСОБА_21 . За таких обставин ОСОБА_22 був позбавлений можливості продовжувати наносити удари йому та став наносити удари ОСОБА_25 . Як в подальшому розвивались події між ОСОБА_22 та ОСОБА_25 потерпілий не бачив.

ОСОБА_21 відразу після його падіння, від ударів ОСОБА_22 , наніс йому, лежачому, один удар правою ногою в область шиї та підборіддя зліва, та відразу обхватив його шию обома руками (передпліччями правої та лівої рук) та почав її стискати, після чого ОСОБА_21 , тримаючи в захваті за шию потерпілого ОСОБА_23 лівою рукою, замахнувся та наніс удар в область голови (обличчя), продовжуючи передпліччям лівої руки стискувати шию потерпілого, від чого потерпілий ОСОБА_23 втратив свідомість, тому не може зазначити ні кількість ударів, нанесених йому ОСОБА_21 , ні ділянку тіла, в яку вони наносились останнім.

Продовженню вчинення насильницьких дій ОСОБА_21 та ОСОБА_22 перешкодили три невідомих чоловіка, які, як з`ясувалось пізніше, відпочивали на літньому майданчику кафе, розташованому поряд з літнім майданчиком піцерії «Престо»; вони побачили напад ОСОБА_21 та ОСОБА_22 на потерпілого ОСОБА_23 та підійшли на літній майданчик піцерії «Престо» в момент нанесення ОСОБА_21 чергового удару потерпілому ОСОБА_23 , та відтягли ОСОБА_21 від ОСОБА_23 та ОСОБА_22 від ОСОБА_25 .

Потерпілий ОСОБА_23 також повідомив, що до моменту вчинення вказаного кримінального правопорушення він не був знайомий ні з ОСОБА_21 , ні з ОСОБА_22 .

Потерпілий ОСОБА_23 також повідомив, що він не наніс жодного удару ні ОСОБА_21 , ні ОСОБА_22 .

Потерпілий ОСОБА_23 в судовому засіданні упізнав в присутніх у цьому ж судовому засіданні ОСОБА_21 та ОСОБА_22 осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, здійснили напад на нього 13 липня 2019 року на території літнього майданчика Піцерії «Престо», вчинили відносно нього насильницькі дії та спричинили йому тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 суду показала, що 13.07.2019 о 18 годині 03 хвилини їй зателефонував її син - ОСОБА_23 і повідомив: «Мама, я з ОСОБА_45 на «Престо», на нас напали, поряд поліція». Свідок через 5-6 хвилин приїхала до Піцерії «Престо», яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_3 , ( що через 2-3 квартали від її місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 ). На східцях в Піцерії «Престо» вона побачила свого сина - ОСОБА_23 разом з його товаришем - ОСОБА_28 . У сина було закривавлене обличчя; на обличчі та шиї і руках були синці; кров на футболці. Мій син - ОСОБА_23 повідомив мені, що на літньому майданчику Піцерії «Престо» на нього був вчинений напад двома невідомими особами. Як з`ясувалось пізніше, нападниками виявились ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_29 суду показав, що 17 жовтня 2023 року показав, що влітку 2019 року був в Престо з ОСОБА_30 . Сіли дивилися в кафе меню, до них через хвилин 10 підійшли невідомі люди. Не знає чи ОСОБА_31 їх знав до цього, чи щось сказав чи щось показував на мобільному телефоні, не пам`ятає, він точно ні. З цими особами конфлікту не було. Суперечок не було. Встали із-за столику, невідомі підійшли до них. Невідомий підійшов до ОСОБА_32 і наніс удар лівою рукою, побачив замах руки, чув хлопок рукою чи долонею. Підбіг до них, ОСОБА_30 впав від удару напевно, на нього замахнулись. Удари ОСОБА_30 наносились не знає куди, бив один невідомий. Іншої особи не було, вона направилась відразу до нього і між ними почалася сутичка. До ОСОБА_32 інша особа не підбігала, була тільки біля нього. Кількість ударів було 1 рукою, один ногою. По часу бійка була секунд 30 до хвилини. У відповідь удари наносили невідомим особам, на полу валялись з ними, штовханина, боротьба була. Тілесні ушкодження були у ОСОБА_32 , був синець біля ока, із носа йшла кров. Йому тілесних ушкоджень, ударів не наносилось. За медичною допомогою звертався ОСОБА_30 . Швидка медична допомога забрала ОСОБА_32 , він за ним поїхав на машині. ОСОБА_30 лежав у лікарні ніч і ранком на наступний день вони поїхали з неї, до нього додому, покурили кальян, попили чаю, посиділи і на вечір ОСОБА_30 поїхав додому. Після події на третій день він повернувся в Київ. ОСОБА_30 щось вкололи, можливо заспокійливе, але точно не пам`ятає. Обстеження проводили, можливо знімки робили, в кабінет кудись ходив, але що точно робили ОСОБА_34 він не знає. Після цієї події йому не відомо чи продовжував ОСОБА_31 подальше лікування десь. ОСОБА_30 не скаржився на стан свого здоров`я, не пам`ятає такого. Особисто він заяв ніяких не писав нікуди, ніяких ушкоджень не отримував, претензій немає до невідомих. Впав на підлогу з іншим невідомим відразу, не втримали рівновагу. Два на два пішов конфлікт, оскільки парами прийшли в кафе. Після конфлікту була розмова з ОСОБА_30, подробиць того дня і причина бійки йому незрозуміла і до сьогодні.

При продовженні допиту свідка 16 лютого 2024 року свідок ОСОБА_35 показав, що між ним із невідомою особою була силова боротьба, пам`ятає хто був ініціатором цієї боротьби. Численні удари в різні частини тіла йому не наносились, ні в область голови, ні в область тулубу. Підбіг до ОСОБА_36 , щоб їх розтягнути. Йому ударів не наносились, крові не було. Хтось викликав поліцію, поки вони вмивались у вбиральні, була кров на ОСОБА_34 . ОСОБА_36 забрала швидка допомога, але він йому не скаржився на стан здоров`я. В лікарню приїхав він, ОСОБА_31 та йому надавали медичну допомогу, яку саме не пам`ятає, уколи якісь робили з розчином, аналізи, знімки чи робили, також не пам`ятає. Ушкодження які були на ОСОБА_34 , не знає. Залишився в лікарні на ніч, щоб бути з товаришом, за компанію. На наступний день він не пам`ятає чи зустрічались з ОСОБА_30, чи поїхав додому в Київ, також не пам`ятає. Потім бачились з ним приблизно через пару тижнів, місяць. Допитували слідчі потім пізніше його. Конкретних деталей вже з великим проміжком часу не пам`ятає. Через пару місяців він взагалі з ОСОБА_37 перестав спілкуватися. З ОСОБА_30 знайомі з дитинства, чи займався спортом ОСОБА_30 йому не відомо, ходив у тренажерний зал тільки.

Після дослідження відеозаписів з камер відео спостереження, свідок пояснив, що не пам`ятає тих ударів. Стримував невідомого чоловіка. Шкода здоров`ю завдана не була. Тілесних ушкоджень не мав. До судового експерта не звертався для проведення експертизи. Претензій до невідомих осіб не має.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_38 суду показала, що станом на 13.07.2019 працювала адміністратором в піцерії «Престо» та знаходилась на території вказаного закладу. Вийшовши на вулицю побачила бійку між обвинуваченими з одного боку та ОСОБА_23 та ще одним хлопцем з іншого боку. Зокрема ОСОБА_23 лежав на землі та йому наносились удари. У зв`язку з чим свідок викликала охорону. Крім того, свідок зазначила, що на території закладу були інші відвідувачі, зокрема мама з дитиною, яка почала плакати.

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_39 висновок підтримав та показав, що висновок № 02-01/875 від 22.08.2019 року складений на підставі ухвали слідчої судді Соснівського райсуду м. Черкаси Токової від 16.08.2019 року. Потерпілий не потрібен був при проведенні експертизи. Складати висновки по випискам, довідкам, їм заборонено. Дозволяється проводити експертизу по оригіналу медичної карти або завіреної фотокопії стаціонарного хворого. Експертизу проводив по оригіналу медичної карти стаціонарного хворого № 12016. В ній були консультативні висновки, протокол мультіспіральної комп`ютерної томографії головного мозку був, консультативний висновок ЛОР-лікаря, про те, що в нього були пошкоджені органи шиї, гострий ларингіт з крововиливами, перелом кісток носу, вони були вклеєні в неї. Рентген знімки досліджувати немає права, вимагає розшифровки і приносити на паперовому носії висновки рентгенолога. Протиріччя було при вивченні документів при проведенні експертизи: на КТ було видно без патологією, мультіспіральна КТ більш інформативна, глибша. Це був запис лікаря первинного огляду - на КТ - без патологій, потім був протокол з КТ - уламковий перелом кісток носу зі зміщенням, носова перетинка екстренником вправо, перелом скронної кістки зліва, КТ ознаки перемолу склепіння та лицевої частини черепа, гематома м`яких тканин лобно-скроневої ділянки, гематома м`яких тканин справа. Це все переписано з історії хвороби. Попередні діагнози ШМД (супровідний лист приймального відділення) до уваги не бралися, більш інформативне КТ. У протоколі мультіспіральної комп`ютерної томографії № 3133 вказано, що у потерпілого простежується перелом склепіння черепу, тобто виявлено, це одне і теж саме. Перелом склепіння черепа і основи черепа, згідно правил визначення ступеня тяжкістю відноситься до ознак небезпеки для життя. Гострий ларингіт, посттравматичний з крововиливом підтверджується консультативним висновком обласного лікаря від 17.07.2019 року, підтверджується об`єктивними відомостями, оскільки він складався консиліумом. Втрата свідомості, яка зафіксована на відео, це і є порушення нервової системи, припинилось постачання головного мозку кров`ю. Після отриманих травм потерпілий був госпіталізований: після тяжких травм потерпілий потребує госпіталізації. У кожної людини різні здатності на відновлення, в даному випадку 24 ліжко/дні пробув потерпілий в лікарні. При проведенні експертизи не клопотав перед слідчим про якісь нові доповнення, документи, оскільки була наявна медична картка стаціонарного хворого, якої було достатньо. Розмежувати дії учасників при проведенні експертизи неможливо. Висновок № 02-01/958 по слідчому експерименту також підтримав. Наданий для дослідження був протокол проведення слідчого експерименту.

В цілому, даючи оцінку вказаним показам потерпілого і свідків, суд вважає, що вони є достовірними. При цьому суд виходить з того, що покази судом отримані в порядку ст. ст. 65, 66, 95, 96, 352 КПК України тобто в установленому законом процесуальному порядку з дотриманням прав свідка. Свідки були допитані в судовому засіданні з додержанням принципу змагальності сторін та свободи в подані суду своїх доказів. Тобто п. п. "d" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини - порушено не було. Покази дані свідками добровільно, без будь-якого тиску або примусу, під присягою та застереженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

В судовому засіданні, безпосередньо у порядку ст. 358 КПК України, досліджені письмові докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги, а саме:

- протокол прийняття у ОСОБА_40 заяви про кримінальне правопорушення від 13.07.2019, відповідно до якої у ОСОБА_23 прийнято заяву про те, що 13.07.2019 двоє осіб спричинили останньому тілесні ушкодження, у вчиненні даного правопорушення підозрює ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ;

- протокол огляду предметів від 08.08.2019 з таблицею зображень до нього, яким оглянуто футболку, в яку був одягнутий ОСОБА_23 .У ході огляду встановлено, що на футболці наявні плями бурого кольору;

- протокол перегляду відеозаписів від 09.08.2019 з оптичним диском до нього, відповідно до якого переглянуто відеозапис з камер відеоспостереження піцерії «Престо», а саме події 13.07.2019, на яких зафіксовано бійку між ОСОБА_21 , ОСОБА_22 з одного боку та ОСОБА_23 , ОСОБА_25 з іншого боку. Зокрема зафіксовано, що саме ОСОБА_21 та ОСОБА_22 перші нанесли удари ОСОБА_23 , а вже після розпочалася сутичка між ОСОБА_22 та ОСОБА_25 . Крім того, зафіксовано як ОСОБА_21 наносить удар ногою по тулубу ОСОБА_23 коли той знаходиться на землі та у подальшому стискає шию ОСОБА_23 , а також наносить удари останньому коли той перебуває на землі. Крім того, зафіксовано як ОСОБА_21 та ОСОБА_22 продовжували конфлікт навіть тоді, коли стороння особа підійшла їх розборонити;

- протокол огляду предметів від 14.08.2019, яким оглянуто рахунок з піцерії «Престо» по замовленню ОСОБА_21 та ОСОБА_22 та копії рахунків з піцерії «Престо»;

- протокол перегляду відеозаписів від 14.08.2019 з оптичним диском до нього, відповідно до якого переглянуто відеозапис з камери відеоспостереження «Фабрика кави», а саме події 13.07.2019, на яких зафіксовано як за столиком сидять чоловіки, у подальшому, які обернулися в бік піцерії «Престо» та пішли в тому напрямку, а через певний час повернулися;

- висновок судово-медичної експертизи № 02-01/875 від 22.08.2019, відповідно до якого у ОСОБА_23 наявні наступні тілесні ушкодження: травма голови з переломом лобної та скроневої кісток склепіння черепу, забоєм головного мозку багаточисленними крововиливами та саднами м`яких тканин голови та параорбітальними гематомами; закрита травма органів шиї зі стиснення їх, що призвело до порушення функції центральної нервової системи, системи кровообігу та виникненню крововиливів в білкові оболонки обох очей та слизові оболонки обох голосових зморшок, слизову оболонку гортані та потягло за собою виникнення гострого після травматичного геморагічного ларингіту з порушенням голосової функції, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як таких, що небезпечні для життя як у момент спричинення, так і в своєму клінічному перебігу. Багатоуламковий перелом кісток носу зі зміщенням уламків, травматичним зміщенням носової переділки, що потягли за собою значне двобічне порушення носового дихання, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Садна і крововиливи тулубу та кінцівок, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_41 від 21.08.2019 з оптичним диском до нього, відповідно до якого останній показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень. Зокрема вказав, що саме ОСОБА_21 та ОСОБА_22 перші почали наносити йому тілесні ушкодження;

- протокол перегляду відеозаписів від 30.08.2019 з оптичним диском до нього, відповідно до якого переглянуто відеозапис з нагрудних камер працівників УПП в Черкаській області, а саме події 13.07.2019, на яких зафіксовано події по приїзду працівників поліції у піцерію «Престо». Зокрема зафіксовано двох хлопців з тілесними ушкодженнями, а саме ОСОБА_23 та ОСОБА_25 , які пояснили, що сталася бійка. Ініціаторами якої були двоє хлопців, одного з яких звати ОСОБА_42

- протокол огляду предметів від 30.08.2019 у ході якого було оглянуто медичну картку стаціонарного хворого № 12016 на ім`я ОСОБА_23 ;

- копія медичної карти стаціонарного хворого № 12016 на ім`я ОСОБА_23 ;

- постанова про визнання медичної карти речовим доказом від 30.08.2022

- протокол огляду предметів від 12.09.2019 з роздруківкою інформації ПрАТ «Київстар» та оптичним: диском до нього у ході якого оглянуто дані щодо абонентських з`єднань та встановлено, що 07.09.2019 відбувались телефонні з`єднання між абонентами № НОМЕР_1 (телефон ОСОБА_23 ) та № НОМЕР_2 (телефон ОСОБА_21 );

- протокол огляду предметів від 12.09.2019 з роздруківкою інформації ТОВ «лайфселл» та оптичним диском до нього у ході якого оглянуто дані щодо абонентських з`єднань та встановлено, що 07.09.2019 відбувались телефонні з`єднання між абонентами (телефон ОСОБА_23 ) та № НОМЕР_2 (телефон ОСОБА_21 );

- висновок судово-медичної експертизи № 02-01/958 від 25.09.2019, відповідно до якого тілесні ушкодження, наявні у ОСОБА_23 могли утворитися за обставин, вказаних під час проведення слідчого експерименту за його участі;

- висновок судово - психіатричного експерта № 297 від 06 вересня 2019 року, складеного судовими експертами судово - психіатричної експертної комісії КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» складений за результатами проведення стаціонарної судової психіатричної експертизи відносно ОСОБА_21 , згідно якого ОСОБА_24 протягом більше дванадцяти років знаходився на обліку лікаря - психіатра в КНП «Черкаський обласний психо-неврологічний диспансер» Черкаської обласної ради весь час і до моменту ліквідації психіатричного обліку Наказом МОН України в 2019 році; ОСОБА_21 кілька разів знаходився на стаціонарному лікуванні в Черкаській обласній психіатричній лікарні. Разом з тим, згідно вказаного висновку за результатами судової психіатричної експертизи, ОСОБА_21 є осудним;

- висновок експертів Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз, за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи від 26.08.2020 №19758/20-61, згідно якого підтверджено факт завдання моральної шкоди потерпілому ОСОБА_23 внаслідок вчинення відносно нього кримінального правопорушення; згідно висновку експертів, орієнтовний еквівалент грошової компенсації завданої ОСОБА_23 моральної шкоди, заподіяної йому за досліджених у справі обставин, становить 432 (чотириста тридцять дві) мінімальні заробітні плати, установлені на момент розгляду справи судом;

Також під час судового розгляду представником потерпілого - адвокатом ОСОБА_20 надано для приєднання та дослідження висновок комплексної судової експертизи №6080/23-35, №02-01/229 від 16.03.2023 року, відповідно до якої встановлено, у ОСОБА_23 малі місце наступні тілесні ушкодження: травма голови з переломом лобної та скроневої кісток склепіння черепу, забоєм головного мозку багаточисленними крововиливами та саднами м`яких тканин голови та параорбітальними гематомами; багатоуламковий перелом кісток носу зі зміщенням уламків, травматичним зміщенням носової переділки, що потягли за собою значне двобічне порушення носового дихання; закрита травма органів шиї зі стиснення їх, що призвело до порушення функції центральної нервової системи, системи кровообігу та виникненню крововиливів в білкові оболонки обох очей та слизові оболонки обох голосових зморшок, слизову оболонку гортані та потягло за собою виникнення гострого після травматичного геморагічного ларингіту з порушенням голосової функції; садна і крововиливи тулубу та кінцівок.

Судово-медичних даних які б дозволяли розмежувати наслідки для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_23 внаслідок спричинення кожним з обвинувачених тілесних ушкоджень потерпілому не має.

У медичній картці ОСОБА_23 описана закрита травма органів шиї зі стиснення їх, що призвело до порушення функції центральної нервової системи, системи кровообігу та виникненню крововиливів в білкові оболонки обох очей та слизові оболонки обох голосових зморшок, слизову оболонку гортані та потягло за собою виникнення гострого після травматичного геморагічного ларингіту з порушенням голосової функції, яка не виключено могла призвести до втрати свідомості про що свідчить припинення опору, яке зафіксовано на відео.

У ОСОБА_23 виявлено травму голови з переломами лобної та скроневої кісток склепіння черепу, забоєм головного мозку, багаточисленними крововиливами та саднами м`яких тканин голови та параорбітальними гематомами; закрита травма органів шиї зі стиснення їх, що призвело до порушення функції центральної нервової системи, системи кровообігу та виникненню крововиливів в білкові оболонки обох очей та слизові оболонки обох голосових зморшок, слизову оболонку гортані та потягло за , собою виникнення гострого після травматичного геморагічного ларингіту з порушенням голосової функції відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень як таких, що небезпечні для життя як в момент спричинення, так і в своєму клінічному перебігу. Вказана вище травма голови могла виникнути як від дії особи №1 та від дії особи №3. На відео не зафіксовано нанесення ударів ОСОБА_23 тілесних ушкоджень ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_24 та обвинуваченого ОСОБА_22 в скоєнні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Так в ході судового розгляду встановлено, що близько 17 години 45 хвилин, 13 липня 2019 року, ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом та за попередньою змовою з ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на території літнього майданчика піцерії «Престо», за адресою: вулиця Остафія Дашкевича, 19, м. Черкаси, Черкаської області, маючи єдиний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, підійшов ззаду до ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та на ґрунті особистих раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, підійшов ззаду до потерпілого ОСОБА_23 , який сидів до нього спиною за столиком на літньому майданчику піцерії «Престо» і не бачив наближення ОСОБА_24 , та наніс йому ззаду один удар кулаком руки в область носу. Потерпілий ОСОБА_23 піднявся та повернувся обличчям до ОСОБА_24 . Відразу після цього, ОСОБА_22 , який знаходився також на території літнього майданчика піцерії «Престо», підійшовши ззаду до ОСОБА_23 , який стояв спиною до ОСОБА_22 та не бачив останнього, та наніс ОСОБА_23 ззаду один удар кулаком правої руки в область скроневої ділянки голови з правого боку, а також, схопивши його за праву руку в ділянці плеча та передпліччя, з силою одночасно з нанесенням удару, штовхнув ОСОБА_23 , внаслідок чого останній впав на бетонне покриття. Продовженню вчинення насильницьких дій ОСОБА_22 перешкодив ОСОБА_25 , який знаходився разом з потерпілим ОСОБА_23 за столиком на літньому майданчику піцерії «Престо», який, побачив напад ОСОБА_21 та ОСОБА_22 на потерпілого ОСОБА_23 , піднявся зі свого місця, підійшов до ОСОБА_22 та намагався перешкодити останньому в реалізації злочинного наміру останнього, щодо продовження вчинення останнім насильницьких дій та продовження нанесення ударів потерпілому ОСОБА_23 разом з ОСОБА_21 ОСОБА_21 відразу після падіння ОСОБА_23 від ударів ОСОБА_22 на наніс лежачому ОСОБА_23 один удар правою ногою в область шиї та підборіддя зліва, та відразу обхватив шию потерпілого ОСОБА_23 обома руками (передпліччями правої та лівої рук) та почав її стискати, після чого продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_21 , тримаючи в захваті за шию потерпілого ОСОБА_23 лівою рукою, замахнувся та наніс удар в область голови (обличчя), продовжуючи передпліччям лівої руки стискувати шию потерпілого, від чого потерпілий ОСОБА_23 втратив свідомість, незважаючи на втрату свідомості потерпілим, продовжував наносити удари кулаком правої руки в область та ногою в область голови та обличчя потерпілого, зокрема, кулаком правої руки наніс близько п`яти ударів в область обличчя та голови потерпілого, а потім відпустив шию та штовхнув потерпілого ОСОБА_23 обома руками на бетонну плитку та схватив потерпілого за шию обома руками, та почав притискати обома руками до бетонної плитки на підлозі голову потерпілого, стискуючи при цьому шию потерпілого ОСОБА_23 обома руками та тримаючи її на бетонному покритті, та з силою наніс один удар правою ногою в область голови з лівого боку, яка в цей час була притиснута до бетонного покриття; після цього ОСОБА_24 наніс удар правою рукою в область скроневої ділянки лівої частини голови потерпілого ОСОБА_23 . Продовженню реалізації злочинних намірів та вчинення насильницьких дій ОСОБА_21 та ОСОБА_22 перешкодили три невідомих особи чоловічої статі, які відпочивали на літньому майданчику кафе розташованому поряд з літнім майданчиком піцерії «Престо», побачили напад ОСОБА_21 та ОСОБА_22 на потерпілого ОСОБА_23 та вчинення останніми насильницьких дій відносно потерпілого ОСОБА_23 , та підійшли на літній майданчик піцерії «Престо» в момент нанесення ОСОБА_21 чергового удару потерпілому ОСОБА_23 , та завадили ОСОБА_21 та ОСОБА_22 продовженню вчинення насильницьких дій, в тому числі відштовхнули ОСОБА_22 від ОСОБА_25 та перешкодили ОСОБА_21 продовжувати наносити удари лежачому потерпілому ОСОБА_23 .

Судом встановлений факт нанесення ударів ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ударів потерпілому ОСОБА_23 та ОСОБА_25 , а також той факт, що потерпілим ОСОБА_23 не було нанесено жодного удару ні ОСОБА_21 , ні ОСОБА_22 , що також підтверджується записом з камер відеоспостереження та висновком комплексної судової експертизи у кримінальному провадженні № 0003881

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_24 , та ОСОБА_22 потерпілому ОСОБА_23 завдано наступні тілесні ушкодження: травма голови з переломом лобної та скроневої кісток склепіння черепу, забоєм головного мозку багаточисленними крововиливами та саднами м`яких тканин голови та параорбітальними гематомами; закрита травма органів шиї зі стиснення їх, що призвело до порушення функції центральної нервової системи, системи кровообігу та виникненню крововиливів в білкові оболонки обох очей та слизової оболонки обох голосових зморшок, слизової оболонки гортані та потягло за собою виникнення гострого післятравматичного геморагічного ларингіту з порушенням голосової функції, які згідно з висновком експерта від 22.08.2019 № 02-01/875 КУ «Черкаське обласне бюро судово - медичної експертизи» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як таких, що небезпечні для життя як у момент спричинення, так і в своєму клінічному перебігу. Багатоуламковий перелом кісток носу зі зміщенням уламків, травматичним зміщенням носової переділки, що потягли за собою значне двобічне порушення носового дихання, які відповідно до висновку експерта від 22.08.2019 № 02-01/875 відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Садна і крововиливи тулубу та кінцівок, які згідно з висновком експерта від 22.08.2019 № 02-01/875 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , діючи разом, 13 липня 2019 року, приблизно о 17 годині 45 хвилин, перебуваючи на території літнього майданчика піцерії «Престо», що розташована за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вул. О. Дашкевича, 19, помітили раніше невідомих їм ОСОБА_23 та ОСОБА_25 , після чого діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке виразилося в ігноруванні встановлених в суспільстві загальноприйнятих норм моралі та правил поведінки публічної демонстрації зневаги до них, з особливою зухвалістю, безпідставно, без будь-яких на те причин, нанесли ОСОБА_23 та ОСОБА_25 численних ударів руками та ногами в область голови та тулуба, спричинивши останнім тілесні ушкодження.

За описаних вище подій, суд дійшов висновку, що обвинувачені ОСОБА_21 та ОСОБА_22 вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 121 КК України і ч. 2 ст. 296 КК України.

Оцінюючи вище наведені докази, безпосередньо досліджені судом, суд дійшов висновку, що вони отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_21 та ОСОБА_22 та ухвалення обвинувального вироку. Зазначені докази не містять суперечностей, узгоджуються між собою та дозволяють об`єктивно встановити обставини кримінального провадження.

Однією із кваліфікуючих ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є вчинення кримінального правопорушення групою осіб, що є в свою чергу нормативним закріпленням співучасті.

Відповідно до ст. 26 КК України співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину.

Зокрема, вчинення злочину об`єднаними зусиллями двох чи більше осіб за співучасті - завжди свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого, оскільки співучасть полегшує вчинення злочину або його приховування.

Вчинення тяжкого тілесного ушкодження групою осіб визнається кваліфікованим видом. У ч. 2 ст. 121 йдеться про групу осіб, утворену без попередньої змови.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КК України злочин визнається таким, що вчинений групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою.

Таким чином, суд за наслідком судового розгляду кримінального провадження дійшов до переконання про доведеність факту того, що між ОСОБА_21 та ОСОБА_22 виникло спонтанне, ситуативне об`єднання зусиль для досягнення загального злочинного результату в процесі його вчинення. Діючи як співвиконавці, ОСОБА_21 розпочато виконання об`єктивної сторони злочину, а ОСОБА_22 долучився до злочину, вчинення якого ОСОБА_21 вже розпочалося, але ще не закінчилося.

Судом враховано і той факт, що при розгортанні конфлікту між ОСОБА_23 з однієї сторони та ОСОБА_21 і ОСОБА_22 з іншої сторони, у останніх була реальна можливість уникнути подальшої бійки, однак вони цього не зробили, натомість почали наносити удари потерпілому по голові та тулубу, при цьому ОСОБА_21 наносив потерпілому удари ногою по тулубу, коли останній знаходився на землі та не становив ніякої загрози для самого ОСОБА_21 .

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №288/1158/16-к зазначено, що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших поза юридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці право охоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК України визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема мотиву явної неповаги до суспільства.

Відповідно до фактичних обставин кримінального провадження, з`ясованих на підставі безпосередньо сприйнятих судом доказів, зокрема, показань самих обвинувачених, показань потерпілого ОСОБА_23 , свідків ОСОБА_43 і ОСОБА_25 та письмовими доказами, судом встановлено, що ОСОБА_21 та ОСОБА_22 діяли з хуліганських спонукань та мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю.

Щодо доводів сторони захисту висловлених у судових дебатах, про визнання недопустимими доказами у справі, оскільки після внесення 14.07.2029 року відомостей до ЄРДР за №003881 т.в.о.начальника СВ ОСОБА_44 14.07.2019 року надано доручення про проведення досудового розслідування слідчим, а не винесено постанову про створення групи слідчих, тобто проведено слідчі дії неуповноваженими особам.

Суд зазначає наступне, положення ст. 110 КПК не містять імперативних приписів про те, що керівник органу досудового розслідування приймає своє рішення у формі постанов. У ст. 110 КПК дійсно зазначено, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови, однак за змістом п.п. 8, 17 ч. 1 ст. 3 КПК керівник органу досудового розслідування і слідчий є самостійними суб`єктами, повноваження яких визначені в окремих статтях КПК - 39 та 40.

Повноваження керівника органу досудового розслідування визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, у формі письмового «доручення», яке містить ті самі реквізити, що й постанова, не суперечить вимогам ст. 39 КПК і є достатнім документом для наділення такого слідчого повноваженнями здійснювати досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні.

Прийняття рішення саме у такій письмовій формі (а не у формі постанови) не свідчить, що досудове розслідування здійснювалося неуповноваженою особою і що отримані під час такого розслідування докази є недопустимими на цих підставах та не утворює істотного порушення вимог процесуального закону.

Суд також не погоджується з доводами сторони захисту, щодо порушень під час проведення судово-медичної експертизи та невідповідності її «Правилам судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» від 17.01.1995 року №6, та вважає їх надуманими і такими, що не відповідають фактичним обставинам у справі.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_24 та обвинуваченого ОСОБА_22 в скоєнні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_21 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб; ч. 2 ст. 296 КК України, тобто рубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_22 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб; ч. 2 ст. 296 КК України, тобто рубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_21 та ОСОБА_22 суд, згідно з вимогами ст.ст.65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_21 , судом не встановлено.

Згідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_21 , судом не встановлено.

Згідно ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_22 , судом не встановлено.

Згідно ст.67 КК України, обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_22 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_21 відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином; раніше судимий, не працює, на обліку у лікаря нарколога не перебуває; останній знаходився на обліку лікаря - психіатра в КНП «Черкаський обласний психо-неврологічний диспансер» Черкаської обласної ради постійно протягом більше дванадцяти років і до моменту ліквідації психіатричного обліку Наказом МОН України в 2019 році; ОСОБА_21 кілька разів знаходився на стаціонарному лікуванні в Черкаській обласній психіатричній лікарні. Згідно висновку судово - психіатричного експерта № 297 від 06 вересня 2019 року, складеного судовими експертами судово - психіатричної експертної комісії КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» складений за результатами проведення стаціонарної судової психіатричної експертизи відносно ОСОБА_21 , останній є осудним. Суд також врахуває те, що ОСОБА_21 вину у вчиненні інкримінованих останньому кримінальних правопорушень не визнав і не розкаюється; завдану шкоду не відшкодовано; поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, який після вчинення вказаного кримінального правопорушення був притягнутий до кримінальної відповідальності та засуджений за вчинення іншого кримінального правопорушення та відбував реальне покарання, на підставі викладеного суд вважає за можливе призначити ОСОБА_21 покарання у вигляді реального позбавлення волі.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минуло три роки.

Частина 2 ст. 296 КК України (у редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачала покарання у виді обмеження волі до п`яти років або позбавлення волі до чотирьох років.

Інкриміновані ОСОБА_21 діяння, кваліфіковані, зокрема за ч. 2 ст. 296 КК, були вчинені у 2019 році. Отже, на час розгляду судом цієї справи закінчився строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України.

Відповідно до практики Верховного Суду звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК та за наявності згоди обвинуваченого на звільнення з підстав спливу строків давності (постанови ККС ВС від 10 червня 2021 року у справі № 640/11750/17; від 25 лютого 2021 року у справі № 192/3301/16-к).

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частин 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК суд зобов`язаний роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду закінчилися строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення (постанова ОП ККС ВС від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18).

Під час судового розгляду суд роз`яснив обвинуваченим, що закінчилися строки притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України, однак щодо закриття кримінального провадження ОСОБА_21 заперечував.

Касаційний Кримінальний Суд у складі Верховного Суду у постанові від 09 квітня 2019 року у справі № 760/18016/15-к дійшов висновку, що у разі, якщо обвинувачений щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності заперечує проти цього, судове провадження продовжується у повному обсязі у загальному порядку. У цьому випадку, якщо обвинувачений визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України може звільнити від нього засудженого.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що на момент судового розгляду минув строк, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК, суд дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_21 від призначеного покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК, на підставі ч. 5 ст. 74 КК, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Суд не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_21 положення ст. 69 КК України, оскільки відсутні обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів підсудним, щоб дало можливість суду призначити йому основне покарання нижче від найнижчої межі або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, на підставі ст. 69 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_22 відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином; характеризується по місцю проживання посередньо; не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, працюючого; раніше неодноразово судимого; його відношення до скоєного; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; те, що не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра; вину у вчиненні інкримінованих останньому кримінальних правопорушень не визнав, у їх вчиненні не розкаюється, шкода не відшкодована і на підставі викладеного суд вважає за можливе призначити ОСОБА_22 покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України у вигляді реального позбавлення волі.

Суд не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_22 положення ст.69 КК України, оскільки відсутні декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів підсудним, щоб дало можливість суду призначити йому основне покарання нижче від найнижчої межі або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, на підставі ст.69 КК України.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минуло три роки.

Частина 2 ст. 296 КК України (у редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачала покарання у виді обмеження волі до п`яти років або позбавлення волі до чотирьох років.

Інкриміновані ОСОБА_22 діяння, кваліфіковані, зокрема за ч. 2 ст. 296 КК, були вчинені у 2019 році. Отже, на час розгляду судом цієї справи закінчився строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України.

Відповідно до практики Верховного Суду звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК та за наявності згоди обвинуваченого на звільнення з підстав спливу строків давності (постанови ККС ВС від 10 червня 2021 року у справі № 640/11750/17; від 25 лютого 2021 року у справі № 192/3301/16-к).

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частин 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК суд зобов`язаний роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду закінчилися строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення (постанова ОП ККС ВС від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18).

Під час судового розгляду суд роз`яснив обвинуваченим, що закінчилися строки притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України, однак щодо закриття кримінального провадження ОСОБА_22 заперечував.

Касаційний Кримінальний Суд у складі Верховного Суду у постанові від 09 квітня 2019 року у справі № 760/18016/15-к дійшов висновку, що у разі, якщо обвинувачений щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності заперечує проти цього, судове провадження продовжується у повному обсязі у загальному порядку. У цьому випадку, якщо обвинувачений визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України може звільнити від нього засудженого.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що на момент судового розгляду минув строк, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК, суд дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_22 від призначеного покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК, на підставі ч. 5 ст. 74 КК, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Призначення саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_23 до відповідачів ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про стягнення моральної шкоди, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст.128,129 КПК України.

Відповідно до правового висновку ВП ВС в постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14714цс19), «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства».

Статтею 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичної болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_23 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в результаті протиправних дій обвинувачених ОСОБА_21 та ОСОБА_22 заподіяно моральну шкоду.

Моральна шкода Позивача виразилася в порушенні його звичайних життєвих зв`язків та способу життя внаслідок тривалого лікування отриманих тілесних ушкоджень, перенесених операцій та постійного відчуття погіршення стану здоров`я, в душевних стражданнях з цього приводу.

Також моральна шкода виразилася в багатоденних фізичних стражданнях в наслідок тривалого фізичного болю від травм, отриманого розладу здоров`я та проходження відповідного лікування, що підтверджено відповідним висновком судово-медичної експертизи, та виписками з медичних карт.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного суду в постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, «моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи»

Відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз, за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи від 26.08.2020 №19758/20-61, орієнтовний еквівалент грошової компенсації завданої ОСОБА_23 моральної шкоди, заподіяної йому за досліджених у справі обставин, складатиме 432 мінімальні заробітні плати, установлені на момент розгляду справи судом.

Вся вищевказана моральна шкода є прямим наслідком злочинних дій ОСОБА_22 та ОСОБА_21 .

Відповідно до правового висновку ВП ВС у постанові від 09.11.2022 у справі № 372/1652/18, «навіть за відсутності у психолога процесуального статусу спеціаліста (частина перша статті 74 ЦПК) чи експерта (частина перша статті 72 ЦПК) висновок психолога може бути письмовим доказом (пункт 1 частини другої статті 76, частина перша статті 95 ЦПК), якщо містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, зокрема стосовно страждань потерпілих.

Крім того, не можна констатувати, що суди попередніх інстанцій взяли до уваги нижчий рівень емоційних, психічних страждань позивачів, ніж той, який зазначили у відповідних висновках психологи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначає суд у рішенні, а не психолог у висновку. Висновок останнього може слугувати для судді орієнтиром у пізнанні глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин, які мають істотне значення, зокрема й можливого грошового еквівалента таких страждань. Проте розмір відповідного відшкодування незалежно від наявності висновку психолога суддя повинен встановити, враховуючи вимоги розумності та справедливості».

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілого ОСОБА_23 про стягнення моральної шкоди з обвинувачених підлягає задоволенню частково, оскільки суд дійшов висновку, що підлягає до стягнення сума моральної шкоди в розмірі 300 000 гривень, яка буде співрозмірною, справедливою і розумною.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_21 під час судового розгляду закінчився та в подальшому не обирався.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_22 у вигляді домашнього арешту під час судового розгляду закінчився та в подальшому не обирався. Зарахувати ОСОБА_22 в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 19.08.2019 року по 20.08.2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100,349,369-371,374, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_21 винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 296 КК України у виді - 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України - звільнити останнього від призначеного покарання за ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності;

за ч. 2 ст. 121 КК України у виді - 7 років позбавлення волі.

Визначити ОСОБА_21 остаточне покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Визнати ОСОБА_22 винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 296 КК України у виді - 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України - звільнити останнього від призначеного покарання за ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності;

за ч. 2 ст. 121 КК України у виді - 7 років позбавлення волі.

Визначити ОСОБА_22 остаточне покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_22 в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 19.08.2019 року по 20.08.2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_23 до ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_21 та ОСОБА_22 на користь ОСОБА_23 завдану моральну шкоду в сумі 300000 грн.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_21 та ОСОБА_22 на користь ОСОБА_23 понесені процесуальні витрати на правничу допомогу в сумі 100000 грн.

Речові докази, а саме:

футболка потерпілого ОСОБА_23 - передана на зберігання до камери речових доказів Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області - знищити після вступу вироку в законну силу.

медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_23 - приєднана до матеріалів кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

DVD-R диск з відеозаписами з камер приміщення піцерії «Престо»; DVD-R диск з відеозаписами з камер приміщення кав`ярні «Фабрика кави»; CD-R диск з інформацією оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар»; CD-R диск з інформацією оператора мобільного зв`язку ТОТ «лайфселл»; DVD-R диск з відеозаписами з відео реєстраторів нагрудних камер працівників УПП - знаходяться при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України, в умовах воєнного стану, судом проголошено резолютивна частина вироку після складання та підписання повного тексту. Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1