Справа № 447/2628/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/2416/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 28 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий розділ, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

слідчий СВ відділення поліції №2 Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Клопотання мотивував тим, що в ході досудового розслідування, слідчим і прокурором установлена наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, не має на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей, що свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів; ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: незаконно впливати на потерпілого, свідка ОСОБА_10 та підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні, враховуючи ту обставину, що підозрювані ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , свідок ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_13 надали викривальні покази щодо ОСОБА_6 , а тому останній може вчиняти психологічний тиск на вказаних осіб, з метою примушування їх до зміни показів; ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, востаннє вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.04.2021 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі та 07.12.2022 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю терміну покарання, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення проти власності. Крім того, спосіб вчинення злочину, що проявилось у таємному викраденні чужого майна за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, характеризує підозрюваного, як особу, яка немає достатніх моральних цінностей, соціально-стримуючих факторів, схильну для досягнення своїх злочинних цілей, свідоме нехтування підозрюваним не лише вимогами законодавства, але й загальноприйнятими морально-етичними цінностями, який залишаючись на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 28 серпня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 ..

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 26 жовтня 2025 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_6 , заставу у розмірі 30 (тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок.

У випадку внесення застави, покладено на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (цілодобового або в нічний час з 22 год. до 6 год.)за адресою реєстрації, проживання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, або застосувати особисте зобов`язання чи зменшити визначений розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що слідчим та прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177КПК України, оскільки ОСОБА_6 співпрацює з органами досудового розслідування, має постійне місце проживання, відсутня інформаціє, щодо спроб ухилення підозрюваного та зловживання процесуальними правами.

Наголошує, що слідчим суддею не обґрунтовано чому менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного.

Звертає увагу, що визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного, оскільки він є безробітнім, постійного доходу не має.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного та його захисника на підтримку аргументів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи та дані які характеризують особу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, слідчим відділенням ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000397 від 18 серпня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 15 серпня 2025 року у період часу з 14:00 год. по 16:55 год. (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на прибережній території «Набережне озеро», яке знаходиться за адресою: Львівська область, Стрийський район, м. Новий Розділ, між вул. Василя Стуса, Маркіяна Шашкевича та пр. Шевченка, діючи умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав із чохла мобільного телефону потерпілого ОСОБА_13 , який останній надав йому для огляду, його офіційний документ, а саме пластикову банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка випущена до банківського рахунку потерпілого № НОМЕР_2 із безконтактною технологією «PayPass», з метою подальшого викрадення коштів, які знаходились на балансі вказаного рахунку.

Так, продовжуючи свою протиправну діяльність ОСОБА_6 15 серпня 2025 року у період часу з 17:09 год. до 19:53 год. діючи за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , маючи з ними єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану, повторно незаконно заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_13 , шляхом безготівкового розрахунку за покупки продовольчих та інших товарів у магазинах м. Новий Розділ, Стрийського району Львівської області за наступних обставин.

А саме, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , використовуючи попередньо викрадену ОСОБА_6 банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка випущена до банківського рахунку потерпілого ОСОБА_13 НОМЕР_2 , діючи таємно, здійснювали безготівкові розрахунки, за допомогою безконтактної технології «PayPass», за покупки продовольчих та інших товарів у магазинах м. Новий Розділ, Стрийського району Львівської області, а саме: ОСОБА_12 здійснив розрахунок за продукти харчування в магазині продуктів «Олена» за адресою: Львівська область, Стрийський район, м. Новий Розділ, пр. Шевченка, 26, 15.08.2025 о 17:09 год. на суму 577 грн. 50 коп.; ОСОБА_11 за покупку медикаментів в аптеці «Аптека №1» за адресою: Львівська область, Стрийський район, м. Новий Розділ, пр. Шевченка, 26, 15.08.2025 о 17:49 год.та 17:51 год. на суму 600 грн. та 304 грн. 50 коп. відповідно; ОСОБА_11 за покупку продуктів в закладі громадського харчування «DonerKebab» за адресою: Львівська область Стрийський район, м. Новий Розділ, пр. Шевченка, 30-а, 15.08.2025 о 17:55 год. на суму 150 грн.; ОСОБА_6 , та ОСОБА_11 за покупку одягу в магазині «Dini» за адресою: Львівська область, Стрийський район, м. Новий Розділ, пр. Шевченка, 30-а, 15.08.2025 о 18:00 год. та 18:02 год. на суму 506 грн. 01 коп. та 659 грн. відповідно; ОСОБА_11 за покупку одягу в магазині «Yuki» за адресою: Львівська область Стрийський район, м. Новий Розділ, пр. Шевченка, 30-а, 15.08.2025 о 18:11 год. та 18:12 год. на суму 45 грн. та 860 грн. відповідно; ОСОБА_11 за покупку морозива в закладі громадського харчування «Файні Льоди» за адресою: Львівська область, Стрийський район, м. Новий Розділ, пр. Шевченка, 30-а, 15.08.2025 о 18:16 год. на суму 240 грн. відповідно; ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за покупку продовольчих товарів та сигарет у магазині «Новий Градус» за адресою: Львівська область, Стрийський район, м. Новий Розділ, бульвар Довженка, 14, 15.08.2025 о 18:24 год., 19:08 год., 19:11 год., 19:15 год. та 19:21 год. на суму 226 грн. 90 коп., 311 грн. 90 коп., 711 грн., 435 грн. та 334 грн. 90 коп. відповідно; ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за покупку продуктів харчування в магазині «РадиМо» за адресою: Львівська область, Стрийський район, м. Новий Розділ, пр. Шевченка, 32-а, 15.08.2025 о 19:26 год. та 19:29 год. на суму 258 грн. та 391 грн. 50 коп. відповідно; ОСОБА_11 та ОСОБА_6 за покупку продуктів харчування в магазині продуктів «Олена» за адресою: Львівська область, Стрийський район, м. Новий Розділ, пр. Шевченка, 26, 15.08.2025 о 19:47 год., 19:51 год. та 19:53 год. на суму 211 грн., 314 грн. та 230 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 всього заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_13 в загальній сумі 7 366 грн. 21 коп. та в подальшому покинули місце події, чим заподіяли потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

27 серпня 2025 року ОСОБА_6 , відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

28 серпня 2025 року слідчий СВ відділення поліції №2 Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу.

28 серпня 2025 року клопотання слідчого задоволено слідчим суддею Миколаївського районного суду Львівської області.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Миколаївського районного суду Львівської області дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, не має на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей, що свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів; незаконно впливати на потерпілого, свідка ОСОБА_10 та підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні, враховуючи ту обставину, що підозрювані ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , свідок ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_13 надали викривальні покази щодо ОСОБА_6 , а тому останній може вчиняти психологічний тиск на вказаних осіб, з метою примушування їх до зміни показів; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, востаннє вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 квітня 2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі та 07 грудня 2022 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю терміну покарання, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення проти власності. Крім того, спосіб вчинення злочину, що проявилось у таємному викраденні чужого майна за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, характеризує підозрюваного, як особу, яка немає достатніх моральних цінностей, соціально-стримуючих факторів, схильну для досягнення своїх злочинних цілей, свідоме нехтування підозрюваним не лише вимогами законодавства, але й загальноприйнятими морально-етичними цінностями, який залишаючись на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Наявність тих обставин, що ОСОБА_6 співпрацює з органами досудового розслідування, має постійне місце проживання, відсутня інформаціє, щодо спроб ухилення та зловживання процесуальними правами, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кодексом.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Поряд із тим, при визначенні розміру застави до уваги може братися розмір шкоди, що спричинив підозрюваний (справа «Мангурас проти Іспанії», рішення від 28 вересня 2010 року).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, міри покарання, яка може бути застосована до підозрюваного в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, розміру завданої шкоди, застава у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (90 840грн.) відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який підозрюваний та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні застави слідчим суддею надано оцінку відповідним обставинам, враховано майновий стан підозрюваної, особу підозрюваного, який раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про непомірний розмір застави для підозрюваного колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки чинне законодавство України не покладає можливість внесення застави виключно на підозрюваного, але вимагає забезпечення дієвості провадження, тобто співмірності застави не лише матеріальному стану особи, а й забезпеченню виконання покладених на особу процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 28 серпня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4