Справа № 194/1627/25
Номер провадження 1-кп/194/77/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду міста Тернівка Дніпропетровської області клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2025 року за № 0000421 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернівського міського суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження №0000421 від 13.09.2025 року відносно ОСОБА_4 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Своє клопотання мотивує тим, що 02.12.2025 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області винесено ухвалу про розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , на даний час його місцезнаходження не відоме. ОСОБА_4 обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від суду. Тому, наявний ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від суду. У зв`язку з чим, просить обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з моменту його затримання.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримує та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 188 КПК України, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке, серед іншого, може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою.

Відповідно до ст.189 КПК України, слідчий суддя має право відмовити у задоволенні клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Водночас, за змістом ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

В той же час, згідно ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 року у зв`язку з ухиленням обвинуваченого від явки до суду було оголошено його розшук, судове провадження зупинене до розшуку ОСОБА_4

14.01.2026 року прокурором подані клопотання про дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу обвинуваченого для участі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14.01.2026 року провадження у справі відновлено для розгляду клопотання прокурора про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого для участі в розгляді кримінального провадження та вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14.01.2026 року в задоволенні клопотання прокурора про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого для участі в розгляді кримінального провадження та вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу, відмовлено.

Суд зауважує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Так, санкція ч.1 ст. 122 КК України (станом на час вчинення) передбачає покарання у вигляді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Частиною1,2 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

2. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом IX-2 цього Кодексу.

Пунктом 3 частиною 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину

Відтак, суд вважає, що прокурором не доведено суду, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки останній раніше не судимий, та вища межа міри покарання за ч.1 ст. 122 КК України передбачає три роки позбавлення волі, що суперечить вимогам п.2,3 ч.2 ст. 183 КПК України.

Крім того, при розгляді клопотання встановлено, що наведені у клопотанні ризики, не містять переконливого обґрунтування, того, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є винятковим, зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який раніше не судимий та обвинувачується у вчиненні вищевказаного діяння, за яке передбачена вища межа міри покарання три роки позбавлення волі, не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що це суперечить вимогам п.2,3 ч.2 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 183, 187, 193 КПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1