УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/2226/25

Провадження № 1-кс/486/388/2025

25 листопада 2025 року м. Південноукраїнськ

Слідчий суддя Південноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого CВ Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліціїв Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене прокурором начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному 23 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000381, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, громадянина України, із професійно технічною освітою, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2025 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному 23 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000381, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 22 листопада 2025 року близько 23:50 год., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_5 , з метою помсти за образу його дружини ОСОБА_7 , прибіг до лавки для сидіння, що на пішохідній алеї неподалік приміщення багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , де на той час, окрім інших осіб, перебував ОСОБА_8 .

В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 підійшов в притул до ОСОБА_8 та діючи умисно, маючи умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один різкий удар кулаком правої руки в область лобу ОСОБА_8 , в наслідок чого спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку, травматичний субарахноїдальний крововилив, закрита внутрішньочерепна травма, від яких останній помер на місці події.

Нанесені ОСОБА_5 тілесні ушкодження ОСОБА_8 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із тими наслідками, що настали.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем по мобілізації та проходячи військову службу у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», підозрюється у тому, що 22 листопада 2025 року, близько 23:50 год., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, перебуваючи поруч з лавкою для сидіння, що на пішохідній алеї, неподалік приміщення багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, підійшов в притул до ОСОБА_8 , та діючи умисно, маючи умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один різкий удар кулаком правої руки в область лобу ОСОБА_8 , в наслідок чого спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку, травматичний субарахноїдальний крововилив, закрита внутрішньочерепна травма, від яких останній помер на місці події, тобто ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

23 листопада 2025 року о 04:21 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України цього ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема рапортом про вчинене кримінального правопорушення, яке зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області за № 7531 від 23 листопада 2025 року; протоколом огляду місця події від 23 листопада 2025 року за адресою: м. Південноукраїнськ, вул. Енергобудівників поруч з буд. 11; протоколом огляду місця події від 23. листопада 2025 року на території секційного відділення моргу КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня»; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 від 23 листопада 2025 року; лікарським свідоцтвом про смерть №199 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 23 листопада 2025 року; протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках з ОСОБА_15 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 23 листопада 2025 року; протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках з ОСОБА_16 від 23 листопада 2025 року; протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 23 листопада 2025 року; протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках з ОСОБА_17 від 23 листопада 2025 року; протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_17 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 23 листопада 2025 року; протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках з ОСОБА_18 від 23 листопада 2025 року; протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_18 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_19 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_20 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 23 листопада 2025 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 23 листопада 2025 року; протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 23 листопада 2025 року; іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, сукупність вищезазначених доказів, які зібрані на даному етапі досудового розслідування, є достатньою, а відтак, підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є обґрунтованою.

З огляду на наведене, в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на від семи до десяти років.

На даний час наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) та вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Таким чином, виникли підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Доказами того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду є те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому під тяжбою отримання покарання у виді позбавлення волі у разі визнання його винуватим, останній крім переховування від органів досудового розслідування, в подальшому може переховуватись від суду, чим унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину, будучи обізнаним про покарання, яке загрожує йому в разі визнання винним за вироком суду, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може вжити заходів до переховування від суду для уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Доказами можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що досудове розслідування триває, заплановано проведення ряду слідчих (розшукових) дій, а ОСОБА_5 у випадку не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матиме безперешкодну можливість перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, в тому числі шляхом неявки до слідчого, прокурора, суду. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має (не навчається, на обліку як безробітний не перебуває), тож не має законних джерел існування, хоча в силу віку та стану здоров`я міг б влаштуватися на роботу в умовах дефіциту кадрів через мобілізацію населення. У майбутньому він може вчинити інший аналогічний злочин проти життя чи здоров`я.

Таким чином, підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Між тим, вік, стан здоров`я є тими факторами, які надають змогу безперешкодно обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані, оскільки згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України сутність особистого зобов`язання полягає у виконанні обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, проте, застосування особистого зобов`язання щодо ОСОБА_5 жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки його поведінка свідчить про неможливість ним особисто забезпечити виконання процесуальних обов`язків.

Для застосування особистої поруки згідно зі ст. 180 КПК України потрібна наявність поручителів, що заслуховують на довіру, та які поручаються за виконання покладених на ОСОБА_5 , обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України, але жодна особа не виявила намір бути поручителем підозрюваного.

Обрання домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 неможливо оскільки останній матиме змогу переховування від органів досудового розслідування, в подальшому може переховуватись від суду.

Запобігти ризикам шляхом обрання щодо ОСОБА_5 , більш м`якого запобіжного заходу не є можливим, у зв`язку з тим, що такі не є достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки.

Обрання ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні просив застосувати йому запобіжний захід домашній арешт. Повідомив, що іде на контакт з органами досудового розслідування. Добровільно пішов на проведення слідчого експерименту. Додав, що буде весь час на зв`язку з працівниками поліції.

Захисник вважає, що клопотання необґрунтоване, безпідставне та не підлягає задоволенню. Обґрунтованість підозри вони не оспорюють, але підозрюваний надав показання, вину визнає, брав участь у слідчому експерименті, що свідчить про співпрацю зі слідством. Вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду необґрунтований та не підтверджується. У підозрюваного є малолітня дитина, дружина, батько, які проживають у м. Південноукраїнську, що може свідчити про міцність соціальних зв`язків. Крім того, підозрюваний є військовим, який був переведений до іншої військової частини і чекав виклику, у розшуку не перебував. Ризик перешкоджання іншим чином є недоведеним, оскільки підозрюваний співпрацює зі слідством, надав показання. З урахуванням того, що підозрюваний не був раніше судимий, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення недоведений. Вважає, що застосування домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Час домашнього арешту залишає на розсуд слідчого судді.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000381, 23 листопада 2025 року внесені відомості за ч. 2 ст. 121 КК України. Короткий виклад обставин: 23 листопада 2025 року до відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, що 22 листопада 2025 року близько 23:50 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поруч з лавкою для сидіння, що на алеї поруч з буд. АДРЕСА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, завдав одного удару куланом обличчя ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події.

23 листопада 2025 року о 04:21 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

23 листопада 2025 року ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до приписів п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами доданими до клопотання, а саме, протоколом огляду місця події від 23 листопада 2025 року відкритої ділянки місцевості, що знаходиться по вул. Енергобудівників поруч з буд. 11 в м. Південноукраїнську; протоколом огляду місця події від 23 листопада 2025 року -території секційного відділення моргу КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня»; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 від 23 листопада 2025 року; лікарським свідоцтвом про смерть №199 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 23 листопада 2025 року; протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках з ОСОБА_15 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 23 листопада 2025 року; протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках з ОСОБА_16 від 23 листопада 2025 року; протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 23 листопада 2025 року; протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках з ОСОБА_17 від 23 листопада 2025 року; протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_17 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 23 листопада 2025 року; протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках з ОСОБА_18 від 23 листопада 2025 року; протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_18 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_19 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_20 від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 23 листопада 2025 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23 листопада 2025 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 23 листопада 2025 року; протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 23 листопада 2025 року; іншими матеріалами кримінального провадження.

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

ОСОБА_23 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому під тяжбою отримання покарання у виді позбавлення волі у разі визнання його винуватим, останній крім переховування від органів досудового розслідування, в подальшому може переховуватись від суду.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на те, що свідками у справі є, у тому, числі неповнолітні особи.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень слідчий суддя вважає не доведеним.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а отже вважає, що до ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід.

При застосуванні виду запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з наступного.

Щодо особистого зобов`язання, згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України сутність особистого зобов`язання полягає у виконанні обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, проте, застосування особистого зобов`язання ОСОБА_5 жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки його поведінка свідчить про неможливість ним особисто забезпечити виконання процесуальних обов`язків.

Для застосування особистої поруки згідно зі ст. 180 КПК України потрібна наявність поручителів, що заслуговують на довіру, та які поручаються за виконання покладених на ОСОБА_5 обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України, але жодна особа не виявила намір бути поручителем підозрюваного. Крім того, навіть у випадку застосування вказаного запобіжного заходу до ОСОБА_5 це не зможе запобігти вказаним вище ризикам.

Такий запобіжний захід, як домашній арешт також не бути застосований ОСОБА_5 з огляду на ризик впливу на неповнолітніх свідків.

За викладеного, враховуючи, що не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою може запобігти доведеним прокурором ризикам.

Разом з тим, у ОСОБА_5 міцні соціальні зв`язки, оскільки останній має малолітню дитину, дружину, постійне місце проживання та є військовослужбовцем.

За викладеного слідчий суддя вважає можливим визначити розмір застави ОСОБА_5 .

При визначенні розміру застави, слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюєится ОСОБА_5 , майновий та сімейний стан підозрюваного, дані про його особу та ризики, передбачені п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вважає, що розмір застави який достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, складає 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 309 КПК України, слідчий суддя

П ОС Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів, тобто до 22 січня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого СВ Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області кожного понеділка, а до прокурора або суду за першою вимогою;

- утримуватись від спілкування зі свідками;

- не відлучатися з місця проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 буде вважатись таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , а також заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків підозрюваним, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини свої неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Строк дії ухвали до 22 січня 2026 року включно.

Слідчий суддя ОСОБА_1