Справа № 206/4990/25
Провадження № 1-кс/206/1156/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року в залі суду в м. Дніпро слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Луганській області майора поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, відомості про яке 08.06.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001443 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду міста Дніпра звернувся старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Луганській області майор поліції ОСОБА_3 з вищезазначеним клопотанням.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що у квітні 2014 року ОСОБА_5 , добровільно вступив до не передбаченого законом збройного формування, діючого на частині території Луганської області, в тому числі місті Новодружеськ, члени та структурні підрозділи якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної злочинної діяльності, з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

Вступивши в зазначене збройне формування ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, розуміючи незаконність діяльності не передбаченого законом збройного формування, був зарахований до його складу, забезпечений військовою камуфльованою формою одягу, став приймати активну участь в його діяльності, виконуючи вказівки осіб, які були рангом вище нього на території міста Новодружеськ Луганська область.

Так, в період часу з квітня по липень 2014 року, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , діючи в складі не передбаченого законами України збройного формування, керуючись прямим умислом, виконував функції по патрулюванню міста Новодружеськ Луганської області, та охороні громадського порядку від імені не передбаченого законом збройного формування під час окупації міста.

08 червня 2016 року за вказаним фактом розпочато досудове розслідування кримінальному провадженні № 0001443 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України.

18 червня 2016 року органом досудового розслідування складено письмове повідомлення ОСОБА_6 про підозру, яке, вручене відповідно до ч.3 ст. 111, ст. 135, ч. 1 ст.278 КПК України.

На час повідомлення про підозру було встановлено відомості, що ОСОБА_6 переховується від органів слідства, місцезнаходження останнього невідоме, за місцем проживання він відсутній, враховуючи викладене вказане повідомлення про підозру було надіслано останньому поштою за останньою відомою адресою проживання.

24 жовтня 2016 року слідчим, відповідно до ст. 281 КПК України, через те, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органу слідства, місцезнаходження останнього невідоме, його оголошено в розшук, а досудове розслідування в кримінальному провадженні зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

15 липня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, та повістки про виклик останнього до прокурора Лисичанської окружної прокуратури на 10:00 год. 19.07.2025, 20.07.2025, 21.07.2025 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

15 липня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, та повістки про виклик останнього до прокурора Лисичанської окружної прокуратури на 10:00 год. 19.07.2025, 20.07.2025, 21.07.2025 опубліковано у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - в газеті «Урядовий кур`єр» (офіційне друковане видання Кабінету Міністрів України).

Однак у вищевказані дати та час ОСОБА_6 на виклики не з`явився, його точне місцезнаходження на даний час не відомо, а також жодної інформації про неможливість прибути чи наявність поважних причин для неприбуття від підозрюваного не надходило.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, викладеними в наступних матеріалах:

- протоколі допиту свідка ОСОБА_7 ,

- протоколах допитів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні;

- продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786: місто Лисичанськ, Луганської області в якому зареєстрований ОСОБА_6 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з липня 2022. Крім того, майже всі населенні пункти Луганської області є окупованими Російською Федерацією, станом на час розгляду даного клопотання, а їх залишок, що перебуває під контролем державної влади України, знаходиться на безпосередній лінії бойового зіткнення з країною-агресором.

Відповідно до даних Державної прикордонної служби України, фактів перетину ОСОБА_6 державного кордону України не виявлено.

Відповідно до даних Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, ОСОБА_6 з часу вчинення кримінального правопорушення та повідомлення йому про підозру по даний час, на території, підконтрольній українській владі доходів від трудової діяльності/пенсії не отримував, тобто не був працевлаштований.

Відповідно до даних з УКР ГУНП в Луганській області, ОСОБА_6 на обліку внутрішньо переміщених осіб не перебуває.

Відповідно до перевірки реєстру актів цивільного стану, факт смерті ОСОБА_6 на території України не реєструвався.

Відповідно до відповідь з КНП «Центр психічного здоров`я», ОСОБА_6 на диспансерному обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до матеріалів виконаного доручення, наданого оперативному підрозділу в порядку ст. 40 КПК України, при проведенні розшукових дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 на теперішній час місцезнаходження останнього на території підконтрольній державній владі України не встановлено, на обліках як внутрішньо переміщена особа він не перебуває, зареєстрованого майна, що перебуває в його власності, на території України не має, нові реєстрації, в наявних у Національної поліції обліках, щодо нього відсутні.

Таким чином встановлені наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Враховуючи викладене, слідчий просить обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с. 1в-4).

Клопотання погоджено прокурором Лисичанської окружної прокуратури Луганської області, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Розглянувши та дослідивши матеріали в їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку про необхідність задовольнити клопотання з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що 8 червня 2016 року до Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області надійшло повідомленням керівника оперативної групи №9 ОШ ЦУ СБУ в районі проведення АТО, про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись на території міста Новодружеська, Луганської області, приймав участь у діяльності не передбачених законом збройних формувань. Кримінальне провадження за даним фактом зареєстровано 08.06.2016 року під № 0001443 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 260 КК України (а.с. 3).

18 серпня 2016 року слідчим Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області складено письмове повідомлення ОСОБА_6 про підозру, яке, вручене відповідно до ч. 3 ст. 111, ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, а саме: надіслано останньому поштою за останньою відомою адресою проживання.

08 вересня 2016 року слідчим Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області, відповідно до ст. 281 КПК України, через те, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органу слідства, місцезнаходження останнього невідоме, його оголошено в розшук, а досудове розслідування в кримінальному провадженні зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України (а.с. 28-31).

15 липня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, та повістки про виклик останнього до прокурора Лисичанської окружної прокуратури на 10:00 год. 19.07.2025, 20.07.2025, 21.07.2025 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

15 липня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, та повістки про виклик останнього до прокурора Лисичанської окружної прокуратури на 10:00 год. 19.07.2025, 20.07.2025, 21.07.2025 опубліковано у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - в газеті «Урядовий кур`єр» (офіційне друковане видання Кабінету Міністрів України).

Також судом оглянуто повідомлення про виявлене кримінальне правопорушення; копії протоколів допиту свідків; копії ухвал слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 11 січня 2021 року та 26 жовтня 2021 року та інші матеріали, якими підтверджується обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, викладеними в наступних матеріалах:

- протоколі допиту свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що вона протягом тривалого часу знає ОСОБА_5 , як свого колишнього учня в школі інтернаті м. Новодружеськ. Так з квітня 2014 року ОСОБА_5 почав підтримувати не передбачене законами України збройне формування, яке діяло в м. Новодружеськ, та добровільно вступив до нього. З квітня по липень 2014 року ОСОБА_7 не одноразово бачила ОСОБА_6 біля не законного штабу бойовиків НЗФ який знаходився в районі магазину «Одісей» по вул. Миру, м. Новодружеськ, який був одягнутий в камуфльований одяг з автоматичною зброєю в руках, останній патрулював вулиці міста від імені НЗФ під час окупації м. Новодружеськ;

- протоколах допитів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які пояснили, що знають ОСОБА_5 протягом тривалого часу, як мешканця м. Новодружеськ, останній з липня 2014 року, вступив до не законного збройного формування носив камуфльований одяг, здійснював функції по охороні громадського порядку та патрулював вулиці м. Новодружеськ, під час окупації, в кінці липня 2014 року ОСОБА_5 виїхав за межі міста Новодружеськ, та до теперішнього часу додому не повертався.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, та який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786: місто Лисичанськ, Луганської області в якому зареєстрований ОСОБА_6 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з липня 2022. Крім того, майже всі населенні пункти Луганської області є окупованими Російською Федерацією, станом на час розгляду даного клопотання, а їх залишок, що перебуває під контролем державної влади України, знаходиться на безпосередній лінії бойового зіткнення з країною-агресором.

Відповідно до даних Державної прикордонної служби України, фактів перетину ОСОБА_6 державного кордону України не виявлено.

Відповідно до даних Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, ОСОБА_6 з часу вчинення кримінального правопорушення та повідомлення йому про підозру по даний час, на території, підконтрольній українській владі доходів від трудової діяльності/пенсії не отримував, тобто не був працевлаштований.

Відповідно до даних з УКР ГУНП в Луганській області, ОСОБА_6 на обліку внутрішньо переміщених осіб не перебуває.

Відповідно до перевірки реєстру актів цивільного стану, факт смерті ОСОБА_6 на території України не реєструвався.

Відповідно до відповідь з КНП «Центр психічного здоров`я», ОСОБА_6 на диспансерному обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до матеріалів виконаного доручення, наданого оперативному підрозділу в порядку ст. 40 КПК України, при проведенні розшукових дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 на теперішній час місцезнаходження останнього на території підконтрольній державній владі України не встановлено, на обліках як внутрішньо переміщена особа він не перебуває, зареєстрованого майна, що перебуває в його власності, на території України не має, нові реєстрації, в наявних у Національної поліції обліках, щодо нього відсутні.

Таким чином встановлені наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

У відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 , покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду ( про існування даного ризику свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що ОСОБА_6 з 2014 року постійно перебуває на тимчасово окупованій російською федерацією території України, з метою уникнення кримінальної відповідальності, більше того, ОСОБА_6 обізнаний про те, що стосовно нього здійснюється досудове розслідування, розуміючи, що він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, та будучи повідомленим належним чином про виклик на 10:00 год. 19.07.2025, 20.07.2025, 21.07.2025 на виклики до прокурора Лисичанської окружної прокуратури Луганської області не з`явився без поважних причин та не повідомив про причини неприбуття, що загалом підтверджує його бажання переховуватися від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, його місцезнаходження на території, підконтрольній державній владі України, не встановлене);

- незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні (про існування даного ризику свідчить той факт, що в цьому провадженні вищевказані свідки дали показання щодо протиправної діяльності підозрюваного ОСОБА_6 останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі, маючи досвід відповідної діяльності у складі не передбаченого законом збройного формування, може чинити тиск на свідків шляхом погроз, шантажу, залякування, з метою спонукання надати хибні свідчення та, відповідно, уникнення ним кримінальної відповідальності);

- продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється чи вчинити інше кримінальне правопорушення (про існування даного ризику свідчать ті обставини, що підозрюваний останній на теперішній час перебуває на тимчасово окупованій російською федерацією території України, де маючи досвід відповідної діяльності у складі НЗФ, має можливість активно співпрацювати з представниками держави-агресора, що надає йому можливість продовжити вже вчинений злочин, а також скоїти інший, за відсутності контролю з боку державних органів України. Слід врахувати й активні військові дії РФ проти України, що створює ризик вчинення злочинів проти основ національної безпеки України підозрюваним у складі збройних формувань держави-агресора, до підпорядкування якого належать всі незаконні структури так званої «Луганської народної республіки»).

Зазначені обставини у своїй сукупності підтверджують наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 не забезпечить його належної поведінки, яку неможливо досягти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 260 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто тримання під вартою).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,отже до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Частиною 4 ст. 183 КПК України визначено: при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно вимогам ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Слідчим суддею встановлено, що запобігання ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та вчинення ним іншого кримінального правопорушення становить суспільний інтерес. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує обрання підозрюваному запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Частиною шостою цієї статті передбачено, що cлідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При цьому після затримання особи, яка перебувала у міжнародному розшуку, слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, юрисдикція якого поширюється на місце вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України можливе після затримання особи, яка перебувала у міжнародному розшуку, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу, доставки такої особи до органу досудового розслідування, юрисдикція якого поширюється на місце вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що в даному випадку прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 дійсно перебуває на тимчасово окупованій території України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, підлягає задоволенню.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Також суд зазначає контактні дані старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Луганській області майора поліції ОСОБА_3 : АДРЕСА_2 , контактний телефон НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст. 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Луганській області майора поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, відомості про яке 08.06.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001443 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1