УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2026 Справа №607/1508/26 Провадження №1-кс/607/766/2026

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника володільця майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000043 від 19.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2026 року прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0000043 від 19.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, про накладення арешту на:

- вилучене майно з метою збереження речового доказу, зокрема: виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_6 ; блокноту коричневого кольору із записами; грошових коштів, які ОСОБА_7 передав ОСОБА_8 в сумі 5000 доларів США, а саме: 2 купюри номіналом по 100 доларів США кожна із наступними серіями та номерами HB 39486376 FB2, KJ 29370621 AJ10 та 48 купюр несправжніх (імітаційних) номіналом по 100 доларів США кожна із єдиним серійним номером HB 39486376 FB2; документів щодо опікунства ОСОБА_9 на 4 арк.; копій документів на ім`я ОСОБА_10 на 10 арк., копій паспорта, посвідчення УБД та приписки ОСОБА_10 ; мобільного телефону ОСОБА_8 марки Iphone 14 Pro Max imei НОМЕР_1 в якому знаходиться картка оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_2 ; автомобіль марки «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_3 ;

- з метою конфіскації на: нежитлового приміщення площею 39 квадратних метри за адресою АДРЕСА_1 та та нежитлового приміщення площею 36 квадратних метри за адресою АДРЕСА_2 , які на праві власності належить ОСОБА_8 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала подане клопотання, вказала, що зазначене майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні №0000043 від 19.01.2026 року та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Додатково вказала, що автомобіль марки «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_3 використовувався під час вчинення кримінального правопорушення.

Представник володільця майна - адвокат ОСОБА_4 , заперечив щодо задоволення клопотання та просив відмовити, зазначивши, що стороною обвинувачення не доведено, які саме ознаки речових доказів у розумінні ст. 98 КПК України мають речі, на які просять накласти арешт. Крім того, не доведено законність їх вилучення, оскільки відсутні належні та допустимі докази наявності підстав для проведення невідкладного обшуку. Захисник звернув увагу, що у клопотанні арешт фактично накладається на майно, яке є виділеною часткою в натурі у спільній власності, що призводить до порушення прав інших співвласників. Також зазначено, що спеціальна конфіскація відповідно до вимог кримінального процесуального закону може застосовуватися виключно до майна підозрюваного, тоді як автомобіль, на який прокурор просить накласти арешт, не перебуває у його власності, а ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук взагалі не надано дозволу на вилучення зазначеного транспортного засобу.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Слідчим суддею з`ясовано, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000043 від 19.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Прокурор у клопотанні зазначає, що Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року продовжено строком на 90 діб.

Згідно ч.3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 (надалі Закон України).

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно ч.8 «Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

В січні 2026 року точного часу та місця органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 при розмові з громадянином ОСОБА_7 , дізнався про те, що останній, в порушення вимог Закону України «Про правовий режим воєнного стану», має намір виїхати за межі України на тимчасові роботи. В цей час в ОСОБА_8 , який достовірно знав про встановлені на період дії воєнного стану правила перетину державного кордону України, виник злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України з корисливих мотивів.

20.01.2026 року близько 21 год. 35 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на території автозаправної станції АЗС «WOG» що за адресою м. Тернопіль, вул. 15 квітня, 2А під час розмови із ОСОБА_7 , надав поради та вказівки, щодо варіантів незаконного перетину державного кордону України, розказавши про порядок влаштування на роботу на підприємство, яке в подальшому надасть дозвіл на відрядження за межі кордону України та здійснення самого перетину, таким чином сприявши в організації незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України.

Окрім цього, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 про те, що за організацію перетину державного кордону під час дії на території України воєнного стану, останньому необхідно надати йому грошові кошти в сумі 15000 доларів США, але для того щоб почати процес виготовлення документів потрібно надати частину грошових коштів в якості завдатку у сумі 5000 доларів США.

Надалі, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір 20.01.2026 близько 23 год., перебуваючи в салоні автомобіля марки «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився на території АЗС «WOG» що за адресою м.Тернопіль, вул. 15 квітня, 2А, діючи з прямим умислом, переслідуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на особисте збагачення, з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.01.2026 становить 216 339 гривень, як частину вигоди за організацію незаконного перетину ОСОБА_7 через державний кордон України.

Однак, ОСОБА_8 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України до кінця, оскільки був викритий працівниками правоохоронних органів у організації незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України.

Під час досудового розслідування старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 , 20 січня 2026 року було проведено обшук автомобіля марки «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_12 , що знаходився на парковці поблизу автозаправної станції «WOG» по вул. 15 Квітня, 2А в м. Тернопіль, в ході проведення якого було виявлено та вилучено: виписка із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_6 ; блокнот коричневого кольору із записами; грошові кошти, які ОСОБА_7 передав ОСОБА_8 в сумі 5000 доларів США, а саме: 2 купюри номіналом по 100 доларів США кожна із наступними серіями та номерами HB 39486376 FB2, KJ 29370621 AJ10 та 48 купюр несправжніх (імітаційних) номіналом по 100 доларів США кожна із єдиним серійним номером HB 39486376 FB2; документи щодо опікунства ОСОБА_9 на 4 арк.; копії документів на ім`я ОСОБА_10 на 10 арк., копія паспорта, посвідчення УБД та приписки ОСОБА_10 ; мобільний телефон ОСОБА_8 марки Iphone 14 Pro Max imei НОМЕР_1 в якому знаходиться картка оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_2 ; автомобіль марки «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_3 .

Вказане майно 21.01.2026 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

20.01.2026 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 21.01.2026 повідомлено про підозру у незакінченому замаху на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненій з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 332 КК України.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 332КК України санкція, якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, та відповідно до ст. 12 КК України, зазначене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (частина п`ята статті 170 КПК України).

Санкція ч.3 ст.332 КК України передбачає відповідальність за його вчинення у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

В ході досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_8 на праві власності належить нежитлового приміщення площею 39 квадратних метри за адресою АДРЕСА_1 та нежитлового приміщення площею 36 квадратних метри за адресою м. Тернопіль, вул. Живова, 9г, приміщення 2.

Крім цього, відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з частиною третьою статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із частиною одинадцятою статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У клопотанні наведені відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, які в сукупності з доданими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку, що було вчинено вказане кримінальне правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання доказами.

Крім цього, стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначені у клопотанні речі (окрім автомобіль марки «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_3 ) є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому є необхідність у накладені арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає конфіскацію майна як вид покарання, а також з метою збереження речового доказу, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, так як незастосування арешту може призвести до приховування, пошкодження, зникнення такого майна чи знищення слідчої інформації на ньому, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити частково.

Поряд з цим, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на автомобіль марки «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_3 , та вважає клопотання прокурора в цій частині необгрунтованим, адже матеріалами клопотання не доведено, що вказаний автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та має значення речового доказу. Крім того, згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.01.2026 про надання дозволу на проведення обшуку (затвердження раніше проведеної слідчої дії) було відмовлено у задоволенні клопотання в частині надання дозволу на проведення обшуку з метою відшукання та вилучення автомобіль марки «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_3 .

Одночасно роз`яснюю, що згідно із статтею 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі наведеного та керуючись ст. 167, 170, 172-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт з метою збереження речового доказушляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на: виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_6 ; блокнот коричневого кольору із записами; грошові кошти, які ОСОБА_7 передав ОСОБА_8 , а саме: 2 купюри номіналом по 100 доларів США кожна із наступними серіями та номерами HB 39486376 FB2, KJ 29370621 AJ10 та 48 купюр несправжніх (імітаційних) номіналом по 100 доларів США кожна із єдиним серійним номером HB 39486376 FB2; документи щодо опікунства ОСОБА_9 на 4 арк.; копії документів на ім`я ОСОБА_10 на 10 арк., копії паспорта, посвідчення УБД та приписки ОСОБА_10 ; мобільний телефон ОСОБА_8 марки Iphone 14 Pro Max imei НОМЕР_1 в якому знаходиться картка оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_2 .

Накласти арешт з метою забезпечення конфіскації, як виду покарання, шляхом заборони відчуження та розпорядження на: нежитлового приміщення площею 39 квадратних метри за адресою АДРЕСА_1 ; нежитлового приміщення площею 36 квадратних метри за адресою АДРЕСА_2 , які на праві власності належать ОСОБА_8 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1