ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3472/25 Справа № 211/6913/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 17 вересня 2025 року відносно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 17 вересня 2025 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Дубов`язівка Конотопського району Сумської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнано винним та засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі. Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 25 квітня 2025 року о 14:14 годині знаходився неподалік від просп. Університетський, 47Б, де побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в руці тримав коробки з мобільним телефоном та з навушниками. В цей час у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь.

ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 та звернення його на власну користь, прослідував за ним до під`їзду № 5 будинку АДРЕСА_2 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 (зі змінами), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, розуміючи, що його дії носять відкритий характер, шляхом ривку вихопив з руки ОСОБА_9 коробку з мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 13», модель «24040RN64Y», в корпусі чорного кольору (Midnight Black), IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , об`ємом пам`яті 6ГБ/128ГБ, вартість якого становить 5 499 грн., та коробку з бездротовими навушниками білого кольору, вартість яких становить 399 грн. Після цього ОСОБА_8 , виконавши усі дії для доведення злочину до кінця, таким чином реалізувавши свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 5 898 грн.

По справі надійшли апеляційні скарги

-потерпілого ОСОБА_9 , який не оспорюючи обставини справи, просить вирок змінити в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_11 . Просить призначити ОСОБА_11 покарання не пов`язане з позбавленням волі. Вказує, що суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_11 дуже суворе. Зазначає, що обвинувачений добровільно відшкодував моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та попросив вибачення за скоєний злочин.

-захисника ОСОБА_10 , в якій вона просить вирок відносно ОСОБА_8 не оспорюючи обставини справи, просить вирок змінити в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_11 із застосування ст.ст. 69 або 75 КК України. Вказує що її підзахисний ОСОБА_11 . Раніше не судимий, повністю визнав вину у скоєному правопорушенні, щиро розкаявся у скоєному, відшкодував моральну шкоду потерпілому.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація дій ОСОБА_8 ніким не оскаржуються, а тому на підставі ч. 1 ст. 404 КК України апеляційним судом не перевіряються.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в повному обсязі відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігати вчиненню ним нових злочинів.

Так, ОСОБА_8 раніше не судимий, скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, проти власності.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 визнано щире каяття та відшкодування потерпілому моральної шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції дослідивши всі обставини справи, за своїм внутрішнім переконанням, призначив обвинуваченому покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу ОСОБА_8 , обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавленні волі в мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції приймає до уваги правову позицію, викладену в постанові ККС ВС від 11.05.2021 по справі №336/4259/18 (провадження №51-6029км20), відповідно до якої при визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з того, що вказаний чинник має оціночний характер та залежить від індивідуальних особливостей встановлених обставин конкретного кримінального правопорушення у взаємозв`язку з системним тлумаченням положень ст.ст. 65, 66, 69 КК України та з урахуванням ролі, яку виконувала особа, визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінки та характеру дій під час його вчинення, негативних наслідків спричинених кримінальним правопорушенням та вжитих заходів по їх усуненню, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.

Судова дискреція у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо

Таким чином, по даному кримінальному провадженню виняткових обставин не встановлено. Характер і спосіб вчинення злочину, свідчить про підвищену суспільну небезпеку діяння, а наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, не є винятковим для застосування вимог ст. 69 КК України.

За таких обставин, суд першої інстанції врахував пом`якшуючі обставини та призначив ОСОБА_8 покарання саме в мінімальних межах санкцій статті.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що визначене судом першої інстанції покарання є справедливим та співмірним вчиненому злочину, підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_8 покарання меншого ніж призначив суд з призначенням ст.ст. 69 та 75 КК України, колегія суддів не вбачає, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а вирок без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 17 вересня 2025 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді