УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року

м. Київ

справа № 465/5964/25

провадження № 51-83ска26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанови Франківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2025 року та Львівського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2025 року

ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Львівський апеляційний суд 06 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишив без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу та копії оскаржених судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи

з наступного.

Статтею 48 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються

на її основі і повинні відповідати їй (ст. 8 Основного Закону).

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а право на касаційне оскарження - лише у визначених законом випадках.

Ця норма кореспондує зі ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», де визначено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець керувався такою складовою принципу верховенства права,

як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 пп. 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 21 липня 2021 року № 5-р (ІІ)/2021 зазначив, що у КУпАП встановлено апеляційний перегляд, у разі оскарження, постанови судді у справах про адміністративні правопорушення, в рамках чого можливим є як розгляд суті справи, так і виправлення допущених судом нижчої інстанції процесуальних помилок, тобто забезпечення перевірки як законності застосування адміністративних санкцій (стягнень), так і суті справи. Застосування припису ч. 10 ст. 294 КУпАП не призводить до порушення такої засади судочинства, як забезпечення у визначених законом випадках права на касаційне оскарження судового рішення, права на судовий захист, а отже, цей припис узгоджується з принципом «верховенства права» (правовладдя). Припис ч. 10 ст. 294 КУпАП не суперечить ч. 1 ст. 8, частинам 1, 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України.

КУпАП не передбачено можливості касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій у справі про адміністративне правопорушення. За правилами

ст. 294 цього Кодексу постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду, при цьому постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, встановлені у ст. 294 КУпАП, відповідають визначеним Конституцією України основним засадам судочинства і є пропорційними та обґрунтованими.

Підстави і порядок перегляду Верховним Судом судових рішень у справах про адміністративні правопорушення передбачено лише главою 21-1 КУпАП. Єдиною підставою такого перегляду законодавець визнав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Крім того, ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) визначено перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, однак оскаржувані постанови до цього переліку не входять.

Відповідно до положень ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, ст. 424 КПК рішення судів у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана

на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 294 КУпАП, статтями 424, 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанови Франківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2025 року та Львівського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3