УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0001393 внесеного до ЄРДР 18.10.2025, про продовження строку цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку домашнього арешту, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001393 внесеного до ЄРДР 18.10.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України, у зв`язку із чим у слідства виникла необхідність у продовженні строку домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 .

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 12.05.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 140 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-санітара 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу під час мобілізації, на особливий період, є день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно вимог п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

17.03.2014 ОСОБА_6 Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, згідно з п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому продовжувався та триває до теперішнього часу.

Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), а також у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Згідно до ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової служби призваний по мобілізації, стрілець-санітар 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

18.05.2025, перебуваючи в місці постійної дислокації механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у АДРЕСА_2 , у солдата ОСОБА_4 , виник злочинний умисел тимчасово ухилитися від військової служби в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, 18.05.2025, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, солдат ОСОБА_4 самовільно, без поважних причин залишив місце служби, а саме місце постійної дислокації механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби понад три доби.

За час відсутності у військовій частині, солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами вказаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про самовільне залишення військової частини не повідомляв та проводить час на власний розсуд.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 18.10.2025, близько 14 години 00 хвилин, старший спеціаліст криміналіст СКЗ СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій капітан поліції ОСОБА_7 , який згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу та підлягає захисту, під час несення служби, одягнений у формений одяг, перебував в громадському транспорті, а саме в тролейбусі № 5, що рухався за маршрутом «Залізничний вокзал Вишенька», між зупинками громадського транспорту «Валентина Отамановського» - «проспект Юності» в місті Вінниці, де до нього підійшов невідомий раніше йому чоловік, яким виявився солдат ОСОБА_4 , та який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тримаючи в руках відкорковану банку слабоалкогольного напою «РЕВО», розпочав з поліцейським розмову, провокуючи конфлікт з останнім, при цьому жодним чином не реагував на зауваження поліцейського про перебування в громадському місці в стані алкогольного сп`яніння та припинення протиправних дій.

В подальшому, ОСОБА_7 викликав по спец лінії «102», екіпаж поліції для складання адміністративного протоколу відносно солдата ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), про що повідомив останнього.

В цей час, солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення та він буде вимушений сплатити штраф, вирішив втекти від поліцейського, та вийшов з тролейбуса на зупинці громадського транспорту «проспект Юності» в місті Вінниці, та почав рухатися в напрямку вулиці Воїнів Інтернаціоналістів, де поблизу будинку № 84, що по вулиці Келецькій в місті Вінниці, був зупинений поліцейським ОСОБА_7 , який діючи відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 18, п. 6 ч. 1 ст. 31, ст. 37 Закону України «Про Національну поліцію», висунув вимогою дочекатися екіпаж поліції для складання адміністративного протоколу, тримаючи першого рукою за одяг.

В цей час в солдата ОСОБА_4 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень поліцейському, з метою втекти від нього, нехтуючи законним його вимогам.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , розуміючи, що ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу, умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, діставши з кишені аерозольний перцевий балончик «Терен-1», розпилив його вміст на рівні обличчя поліцейського, після чого наніс йому один удар рукою в область лоба над правим оком, тим самим спричинивши ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синців та садна на голові, хімічний опік рогівки та кон`юктиви 1 ступеня обох очей.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 2 ст. 345 КК України тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків;

- ч. 5 ст. 407 КК України тобто у самовільному залишенні місця служби, вчинене військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.

Слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідно до ст. 181 КПК України, термін якого спливає 19.12.2025.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Досудове розслідування завершено, та Обвинувальний акт скеровано до Вінницького міського суду для розгляду по суті. Оскільки на час закінчення строку дії запобіжного заходу підготовче судове засідання ще не відбулося, виникла необхідність звернутися до слідчого судді з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України.

Частиною шостою статті 199 КПК України (в редакції Закону М62690-IX) передбачено у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п?ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Обставини, які зумовили обрання запобіжного заходу не втратили своєї актуальності, а навпаки загострилися у зв`язку зі скеруванням обвинувального акту до суду, що значно підвищує мотивацію обвинуваченого до уникнення відповідальності.

Ризик переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України):

Обвинувачений усвідомлює, що йому загрожує тривалий термін позбавлення волі (до 10 років) за сукупністю злочинів, вчинених в умовах воєнного стану. Такий обсяг відповідальності є непереборним стимулом до ухилення.

Обвинувачений вже продемонстрував стійку схильність до ухилення від військової служби та правосуддя, самовільно залишивши військову частину на тривалий час (ч. 5 ст. 407 КК України). Це свідчить про його повну зневагу до вимог закону та стійку антисоціальну позицію.

Перехід справи до суду усуває будь-які сумніви щодо доведеності вини (на думку обвинувачення) і значно підвищує його рішучість до втечі з метою уникнення невідворотної відповідальності.

Ризик продовження злочинної діяльності (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України):

Обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно вчинив напад на працівника правоохоронного органу, застосувавши сльозогінний газ та фізичне насильство (ч. 2 ст. 345 КК України). Цей факт демонструє його високу агресивність, схильність до ігнорування законних вимог представників влади та здатність до вчинення нових умисних злочинів, спрямованих проти громадської безпеки та порядку.

Звільнення обвинуваченого від цілодобового контролю, навіть у формі домашнього арешту у певний період доби, може спричинити загрозу повторення подібних насильницьких дій, особливо враховуючи його схильність до вживання алкоголю.

Ризик незаконного впливу та перешкоджання судочинству (п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України):

Обвинувачений може спробувати чинити тиск на свідків, які вже надали показання (зокрема, на свідка ОСОБА_9 ), або на осіб, які були очевидцями конфлікту в тролейбусі.

Перебування на волі дозволить йому координувати знищення потенційно важливих доказів або впливати на їх оцінку в суді.

У зв`язку з викладеними вище обставинами, є об`єктивні підстави вважати, що жоден інший, більш м`який запобіжний захід (наприклад, застава чи особисте зобов`язання) не забезпечить досягнення мети застосування запобіжного заходу:

Застава чи Особисте зобов`язання, враховуючи високу схильність обвинуваченого до втечі, підтверджену самовільним залишенням військової частини, а також його агресивну поведінку та зневагу до державних інститутів, будь-яка розумна сума застави або особисте зобов`язання будуть недостатніми.

Цілодобовий домашній арешт є єдиним заходом, нижчим за тримання під вартою, який забезпечує необхідний рівень контролю та ізоляції обвинуваченого від суспільства на час судового розгляду, що мінімізує встановлені ризики переховування та продовження злочинної діяльності.

Отже, наведеними положеннями Закону надано право слідчому, за погодженням з прокурором, та прокурору до початку підготовчого судового засідання (до проведення підготовчого судового засідання) звертатися до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу або його продовження, та, відповідно, надано повноваження слідчому судді на розгляд таких клопотань за межами досудового розслідування.

У наведених нормах Закону законодавцем застосовано формулювання "до початку підготовчого судового засідання" (ч. 1 ст. 176 КПК) та "до проведення підготовчого судового засідання" (ч. 6 ст. 199 КПК).

Таким чином, аналіз положень статей 176, 181, 199 КПК України (в редакції Закону Ne2690-[X), у взаємозв?язку з положеннями статті 314 КПК України, дає підстави для висновку про те, що слідчий суддя наділений повноваженнями на розгляд клопотань слідчого та/або прокурора про застосування запобіжного заходу або його продовження лише у випадках коли обвинувальний акт надіслано (подано) до суду, однак підготовче судове засідання судом ще не призначено, або ж призначено, проте термін дії запобіжного заходу закінчується до дати проведення такого засідання.

На підставі вищевикладеного, прокурор просив слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на шістдесят днів.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав за обставин викладених у ньому, слідчому судді пояснив, що ризики, передбаченні ст. 177 КПК України по кримінальному провадженню не зменшилися, а тому необхідно продовжити строк дії обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчому судді пояснив, що вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні він визнає у повному обсязі, наміру переховуватись від суду він не має, проте з метою надання йому можливості працевлаштуватись та відвідувати лікувальні заклади та надання можливості придбання лікувальних засобів просив слідчого суддю застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Адвокат ОСОБА_5 під час судового розгляду заперечив проти задоволення клопотання, слідчому судді пояснив, що ОСОБА_4 має гострі захворювання та потребує лікування, а тому просив слідчого суддю застосувати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Згідно ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, і в обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З аналізу зібраних по кримінальному провадженню доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України.

Вирішуючи питання про продовження домашнього арешту ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення. Зокрема те, що ОСОБА_4 на момент розгляду клопотання має постійне місце проживання, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, тому слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 , з метою уникнення відповідальності за злочин у якому обвинувачується, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому, вказані ризики до теперішнього часу не зменшилися та існують, а тому обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк цілодобового домашнього арешту.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України, направлено до Вінницького міського суду Вінницької області, проте підготовче судове засідання призначено поза межами обраного запобіжного заходу, а тому з урахуванням вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, слідчий суддя вважає обґрунтованим продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що встановленні в судовому засіданні ризики, є достатніми для переконання, про необхідність продовження строку застосування цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 369, 370, 372, 400 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк цілодобового домашнього арешту, що полягає у цілодобовій забороні залишати житло в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 лютого 2026 року включно.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити 15 лютого 2026 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали слідчого судді для організації виконання направити начальнику ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя