Справа № 161/1736/26
Провадження № 1-кс/161/885/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про скасування арешту на майно

29 січня 2026 року м. Луцьк

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання представника власника майна ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2026 року до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області звернулась представник власника майна ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 22 серпня 2025 року, а саме: грошові кошти в сумі 13800 Євро, які вилучені у ОСОБА_5 під час проведення обшуку за місце його проживання, за адресою АДРЕСА_1 .

Своє клопотання представник власника майна мотивує тим, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_6 , матері ОСОБА_5 , яка не має статусу підозрюваної, і належність яких доводиться відповідними розрахунками. Вказані грошові кошти вона збирає на ремонт квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та тимчасово зберігала у сина. Під час проведення обшуку ОСОБА_7 , останній вказував, що саме вказані гроші належать його матері, однак його доводи були залишені поза увагою. Таким чином, вилучені кошти, не є речовими доказами у кримінальному провадженні в розумінні ст. 98 КПК України, а тому на думку представника власника майна, у застосуванні арешту не має потреби та він підлягає скасуванню.

В судове засідання прокурор, слідчий та представник власника майна не з`явились, хоча належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, водночас, кожен, подали суду заяви про проведення судового засідання за їх відсутності, при цьому, прокурор та слідчий у поданій суду заяві просили відмовити у задоволенні клопотання, оглянувши та дослідивши надані матеріали клопотання та долучені до нього документи, матеріали кримінального првоалдення, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підставне та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000346 від 28 березня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч.ч. 2, 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2025 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, яке виявлено та вилучено 13 серпня 2025 року під час проведення обшуку за місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 14» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім-карткою НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «OPPO» ІМЕІ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , з сім-карткою НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «Iphone 6» ІМЕІ НОМЕР_7 , мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi»в корпусі злотистого кольору без індивідуальних ознак; банківська картка «А-банк» НОМЕР_8 , банківська картка «Монобанк» НОМЕР_9 , банківська картка «ПриватБанк» НОМЕР_10 , банківська картка «Ощадбанк» НОМЕР_11 ; полімерний прозорий пакет з позначкою «50г» зі вмістом білої речовини; аплікатор зі змивом з полімерного прозорого пакету; грошові кошти в загальній сумі 13800 (тринадцять тисяч вісімсот) Євро, позбавивши права на відчуження, розпорядження та користування чи вчинення будь-яких інших дій із вищевказаним майном.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що утримання органом досудового розслідування речей, правомірно належних певним особам, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження.

Так, слідчим суддею встановлено, що під час вирішення питання про арешт грошових коштів, суду не було відомо про їх безпосереднього власника.

Натомість, під час розгляду даного клопотання представник ОСОБА_4 ОСОБА_3 доводить належними та допустимими доказами, що вказані грошові кошти в сумі 13800 євро є її особистими, офіційно отриманими як заробітна плата в Італії. Така обставина підтверджуються довідкою про її доходи на італійській мові, з належним чином оформленим перекладом.

В той час, як органом досудового розслідування не доведено зворотнє, не проведено будь-яких процесуальних дій з метою доведення належності грошових коштів підозрюваному. Утримання таких грошових коштів, як і будь-якого іншого майна, тривалий час без встановлення обґрунтованої необхідності подальших процесуальних дій щодо такого майна, може призвести до необґрунтованих збитків, що є непропорційним до мети здійснення кримінального провадження.

Відтак, оцінюючи надані докази, а також те, що вилучені кошти в тій же валюті, а саме, євро, що і кошти зазначені в довідці про доходи, слідчий суддя вважає їх належними, достовірними та достатніми у своїй сукупності для можливості стверджувати про належність цих грошових коштів саме ОСОБА_4 .

На даному етапі кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання про належність майна до певних критеріїв, а слідкує за дотриманням основних принципів кримінального процесу з боку органів слідства, прав людини і основоположних свобод під час втручань у гарантовані права, зокрема недоторканості права власності, презумпції невинуватості, забезпечення доведеності вини, тощо.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що доказів того, що матір підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_4 має будь-яке відношення до діяльності її сина також подано не було.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982) Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить переконання, що подальше утримання грошових коштів під арештом, за умов викладених вище, в даному випадку, буде непропорційним втручанням у права власника, та становиме надмірний тягар як для приватної особи.

Відтак, враховуючи принцип змагальності, як одну із основних засад кримінального провадження, враховуючи, що орган досудового розслідування не надав слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, а саме, арешту грошових коштів, враховуючи ту обставину, що органом досудового розслідування оголошено про завершення слідчий дій, натомість, представник власника останніх належним чином обґрунтував свої вимоги у клопотанні і надав достатні докази, слідчий суддя дішов висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння грошовими коштами, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт на майно, відповідно таке підлягає негайному поверненню власнику чи її уповноваженому представнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно - задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_9 від 22 серпня 2025 року, в частині на грошові кошти в загальній сумі 13800 (тринадцять тисяч вісімсот) Євро - скасувати.

Зобов`язати слідчого чи прокурора у кримінальному провадженні негайно повернути власнику майна ОСОБА_4 чи її уповноваженому представнику - грошові кошти в сумі 13800 Євро, які вилучені у ОСОБА_5 під час проведення обшуку за місце його проживання, за адресою АДРЕСА_1 .

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1