Провадження № 1-кс/932/7284/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Першого слідчого відділу(з дислокацією в м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0045583 від 21.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшло клопотання слідчого Першого слідчого відділу(з дислокацією в м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0045583 від 21.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, в якому останній просить, накласти арешт на майно, які були вилучені в ході огляду місця дорожньо-транспортної події від 21.12.2025 року, а саме: автомобіль марки «Ford» моделі «Ranger» військовий реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , який належить військовій частині НОМЕР_3 Державаної прикордонної служби України; велосипед блакитного кольору з бризковими подкрилками білого кольору з наявними багажними відділеннями біля керма та в задній частині велосипеду білого кольору.

В обґрунтування свого клопотання зазначає, що 21 грудня 2025 року на спеціальну телефонну лінію ТУ ДБР у місті Краматорську надійшло повідомлення про те, що 21 грудня 2025 року приблизно об 14 годині 30 хвилин за адресою АДРЕСА_2, відбулась дорожньо-транспортна пригода. А саме військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 старший солдат ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Ford» моделі «Ranger» військовий реєстраційний номер « НОМЕР_1 » (перебуває на обліку військової частини НОМЕР_4 ) допустив зіткнення з велосипедом під керуванням цивільної ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка почала переїжджати дорогу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження отримала ОСОБА_6 , у вигляді: ЗЧМТ, СГМ, закритий перелам кісток тазу.

В ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, 21 грудня 2025 в період часу з 18 години 42 хвилин по 19 годину 08 хвилин було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме: біля будинку АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено: автомобіль марки «Ford» моделі «Ranger» військовий реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , який належить військовій частині НОМЕР_3 Державаної прикордонної служби України; велосипед блакитного кольору з бризковими подкрилками білого кольору з наявними багажними відділеннями біля керма та в задній частині велосипеду білого кольору.

Постановою слідчого від 21.12.2025 року, вищевказані транспортні засоби - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони містять сліди злочину, тобто, утримують відомості, що можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час проведення досудового розслідування, тому вказане майно потребує проведенню відповідних експертиз.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином, додавши заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Власники майна у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими ДБР здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0045583, відомості про яке внесені до ЄРДР 21.12.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

З наведених вище підстав, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та без їх арешту та вилучення існує реальна загроза зміни слідової інформації, яка наявна на них на теперішній час, крім того необхідно провести ряд невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальний дій, в тому числі експертних досліджень, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, вказане у клопотанні.

Слідчий суддя враховує наявність правових підстав для накладання арешту, можливість використання вказаного речового доказу у кримінальному провадженні. Приймаючи до уваги, що вищевказані речі, можуть бути використані, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тому з метою збереження цього речового доказу та досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання, тому воно підлягає задоволенню.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Оскільки вилучене майно необхідно зберігати в тому вигляді, в якому вони були вилучені, а також для забезпечення дієвості повного та всебічного розслідування злочину та проведення ряду відповідних експертиз, вважаю, що існують підстави для заборони користування, відчуження та розпорядження майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Першого слідчого відділу(з дислокацією в м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0045583 від 21.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на вилучені в ході огляду місця дорожньо-транспортної події від 21.12.2025 року, а саме:

Автомобіль марки «Ford» моделі «Ranger» військовий реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , який належить військовій частині НОМЕР_3 Державаної прикордонної служби України;

Велосипед блакитного кольору з бризковими подкрилками білого кольору з наявними багажними відділеннями біля керма та в задній частині велосипеду білого кольору, який належить ОСОБА_6 , шляхом позбавлення права на користування, відчуження, розпорядження ними.

Копію ухвали направити прокурору, слідчому та власникам майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1