Провадження №: 1-кп/336/245/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про визнання очевидно недопустимим доказом у справі по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні адвокатом ОСОБА_4 заявлено усне клопотання, а обвинуваченим підтримано клопотання, про визнання протоколу за результатами проведення НСРД контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 15.02.2016 року № 59/3/2 574 т, складеним співробітником СБУ ОСОБА_6 - очевидно недопустимим доказом.

Прокурор зазначив, що вказане питання вирішується суддею в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку по справі.

Заслухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд доходить наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 89 КПК України сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала (ст.350 КПК України).

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Тобто, виходячи з аналізу положень частини 1 статті 84 КПК України, можна зробити висновок, що доказами в кримінальному провадженні є не будь-які фактичні дані, а лише ті, які отримані у передбаченому КПК України порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні захисником, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження в нарадчій кімнаті, так як можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначеного в ньому доказу.

На час розгляду даного клопотання судовий розгляд кримінального провадження триває. Конкретних ознак очевидної недопустимості доказів суду не наведено, а тому суд вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 89, 350 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання протоколу за результатами проведення НСРД контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 15.02.2016 року № 59/3/2 574 т, складений співробітником СБУ ОСОБА_6 очевидно недопустимим доказом - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1