Провадження № 1-кс/344/8739/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000147 від 22.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про часткове скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000147 від 22.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в якому просить скасувати арешт на автомобіль марки «Nissan Terrano» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.09.2025 року у справі № 344/16662/25, передавши його ОСОБА_5 , в користування без права розпорядження та відчуження.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.09.2025 року у справі № 344/16662/25 задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль марки «Nissan Terrano» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначено в клопотанні, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна, на яке накладено було арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Покликається на те, що сім`я ОСОБА_5 проживає на відділеному гірському присілку Плоскина на відстані п`яти кілометрів від центральної дороги та центру селища Верховини. Автобусне сполучення відсутнє, до присілку прокладено місцеву грунтову дорогу, яка використовується в суху погоду без дощів. За допомогою власного автомобіля заявник доставляє до свого господарства продукти харчування, предмети першої необхідності та корми для годівлі худоби. ОСОБА_5 потрібно провести операцію на серці з приводу гіпертонічної хвороби.

Отже, як зазначено у клопотанні, вказаний автомобіль необхідний сім`ї ОСОБА_5 для забезпечення життєдіяльності.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Слідчий в судовому засіданні проти скасування арешту майна заперечив, просив в його задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали клопотання, а також надані матеріали з кримінального провадження №0000147 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області за процесуального керівництва Івано-Франківської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000147 від 22.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

В рамках даного кримінального провадження 18.09.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю с. Яблуниця, Верховинського району, Івано-Франківської області, із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 332 КК України та його затримано в порядку ст. 615 КПК України.

18.09.2025 року в результаті проведення санкціонованого обшуку автомобіля марки «Nissan Terrano» д.н.з. НОМЕР_1 , який є власністю ОСОБА_5 , вказаний автомобіль було вилучено.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.09.2025 року (справа 344/16662/25) задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме автомобіль марки «Nissan Terrano» р.н.з. НОМЕР_1 , із забороною права на користування, відчуження та розпорядження.

Метою застосування арешту майна зазначено можливу конфіскацію як вид покарання.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Звертаючись до суду з даним клопотанням про скасування арешту майна на транспортний засіб, заявник покликається на те, що потреби в арешті майна на даний час немає, подальше утримування майна призводить до його псування, автомобіль потрібен для забезпечення життєдіяльності сім`ї власника, яка проживає у віддаленому гірському присілку.

Частиною 4 статті 173 КПК України, якою передбачено вимоги до процедури накладення арешту на майно, передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

В ході розгляду клопотання органом досудового розслідування не наведено/надано слідчому судді суттєвих аргументів та доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про доцільність чинності даного арешту, зокрема, у частині володіння та користування транспортним засобом.

ОСОБА_5 є законним власником транспортного засобу марки «Nissan Terrano» д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску.

Захисником ОСОБА_5 в судовому засіданні обґрунтовану ту обставину, що віддаленість гірського присілку, в якому проживає сім`я підозрюваного, від селища Верховина, відсутність автобусного сполучення та дороги між цими населеними пунктами утруднюють соціально-побутові умови проживання сім`ї підозрюваного, яка іншим транспортним засобом не володіє (протилежного органом досудового розслідування не доведено).

Наявні в матеріалах справи медичні документи свідчать про наявність у ОСОБА_5 проблем із здоров`ям, у зв`язку з чим він повинен бути мобільним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства, а також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

У справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що під час вирішення питання щодо можливості утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом і правомірною метою, а з іншого вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою в кожному випадку має бути очевидна істотна причина.

Європейський суд з прав людини у справі «Свіргунець проти України» зазначив, що будь-яке втручання в мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур.

Отже, слідчий суддя погоджується з доводами заявника, що в арешті майна транспортного засобу в частині володіння та користування автомобілем, відпала потреба, подальше утримування майна приводить до псування та втрати його товарного вигляду через умови зберігання, автомобіль використовується для забезпечення належної життєдіяльності сім`ї заявника, а також не встановлено даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, а, відтак, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті транспортного засобу у вигляді заборони на його володіння та користування відпала і приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

В частині правомочності розпорядження транспортним засобом слідчий суддя вбачає підстави для збереження відповідного арешту.

Відтак, слідчий суддя наголошує, що скасування арешту в частині користування на автомобіль не змінює (не скасовує) його статусу як майна, яке може бути предметом конфіскації у разі доведення вини підозрюваного у вчиненні відповідного злочину в судовому порядку, а також застосування судом при призначенні покарання такого додаткового виду покарання, а також не скасовує відповідальності володільця автомобіля за його втрату.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 168, 169, 170, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.09.2025 року у справі № 344/16662/25 у кримінальному провадженні №0000147 від 22.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в частині правомочності володіння та користування на автомобіль марки «Nissan Terrano» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути автомобіль марки «Nissan Terrano» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.12.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1