Справа №: 630/43/26 Провадження №: 1-кс/630/42/26
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2026 року м. Люботин

Слідчий суддя Люботинського міського суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області клопотання слідчого начальника СВ відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 16 січня 2026 року по кримінальному провадженню № 0000030 від 15 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петропавлівка Богодухівського району Харківської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

в с т а н о в и в:

16 січня 2026 року до суду надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором керівником Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування поданого клопотання слідчий вказав, що в провадженні Слідчого відділу відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 15 січня 2026 року на підставі повідомлення, яке надійшло до відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області від організації «СОС Дитяче містечко» щодо вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням стосовно малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які відбувалися в період часу з 2022 по 2025 роки, та були вчинені її нерідним дідусем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем мешкання останнього, за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було встановлено, що наприкінці лютого 2022 року малолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі своєю сім`єю, а саме: матір`ю ОСОБА_10 та вітчимом ОСОБА_11 , у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, переїхали за адресою: АДРЕСА_1 , до своїх родичів, а саме: бабусі ОСОБА_12 та дідуся ОСОБА_5 .

Так, у грудні 2022 року перед новорічними святами, більш точного часу встановити не вдалось, ОСОБА_5 перебував за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . У цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій стосовно малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним, оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_9 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, проте, нехтуючи цим, діючи наполегливо, аморально і цинічно, порушуючи право на статеву свободу, статеву недоторканість малолітньої ОСОБА_9 , а також на нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток, перебуваючи за вищевказаною адресою, піднявся на другий поверх приватного будинку до кімнати малолітньої ОСОБА_9 . Користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, достовірно знаючи, що вона є малолітньою та в кімнаті відсутні будь-які інші сторонні особи, підійшов до ОСОБА_9 , яка перебувала у кімнаті на власному ліжку, та почав знімати власний одяг в присутності ОСОБА_9 . Після цього підійшов до неї та зняв з неї штани і нижню білизну, почав притискатися до малолітньої ОСОБА_9 .

Після цього, маючи намір на задоволення статевої пристрасті, почав проникати власними геніталіями у частини тіла малолітньої ОСОБА_9 , а саме: у піхву, анальний та оральний отвори. Ігноруючи вимоги малолітньої ОСОБА_5 про припинення насильства, почав виправдовувати власні дії та повідомив малолітню ОСОБА_9 , що вона повинна знати, як це відбувається.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, а саме зґвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Обґрунтованість повідомленої підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

В обґрунтування клопотання слідчий також посилався на те, що підозрюваний вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, та на наявність ризиків, передбачених в п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний, знаходячись на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинене; може незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою примусити їх змінити раніше надані показання або відмовитися від надання показань; та вчинити інші кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 і ОСОБА_4 подане слідчим клопотання підтримали та просили його задовольнити, виходячи з обставин, викладених у такому клопотанні.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання слідчого та просила відмовити в його задоволенні. Захисник пояснила свою позицію тим, що вона вважає повідомлена ОСОБА_5 підозра щодо вчинення кримінального правопорушення не конкретизована та необґрунтована належними доказами, оскільки отримані від свідків та потерпілої пояснення під час їх допитів не можуть бути переконливими доказами, бо пояснення свідків саме як докази досліджуються лише судом під час розгляду висунутого особі обвинувачення. До того ж, наразі відсутні висновки експертів чи інших фахівців щодо наданих потерпілою показань та щодо огляду малолітньої особи на предмет наявних у неї ушкоджень. Також захисник зауважила на тому, що ані слідчим, ані прокурорами в судовому засіданні не доведено належними доказами існування ризиків, перелічених у клопотанні. У підозрюваного ОСОБА_5 , який є людиною похилого віку, є сім`я, постійне місце проживання у власному житловому будинку та джерело доходів пенсія за віком, яку він отримує від держави. Отже у нього наявні міцні соціальні зв`язки, а це спростовує твердження про можливу втечу з метою переховування від слідства та суду. Також, на думку захисника, слідчим не зазначено те, які саме інші кримінальні правопорушення ОСОБА_5 може вчинити додатково, і доказів про це не надано. Тому й такого ризику не існує.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання слідчого заперечив та просив призначити йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, бо він є власником житлового будинку за адресою зареєстрованого місця проживання. А щодо обставин правопорушення, у вчиненні якого його підозрюють, він наголосив, що не бажає на даний час давати жодних пояснень.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши надані слідчим на обґрунтування клопотання докази, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні Слідчого відділу відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 15 січня 2026 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Відповідно до короткого викладу обставин, зазначених у витязі з ЄРДР від 16 січня 2025 року, вказано, що до відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від організації «СОС Дитяче містечко» щодо вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням стосовно малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які відбувалися в період часу з 2022 по 2025 роки, та були вчинені її нерідним дідусем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем мешкання останнього, за адресою: АДРЕСА_1 .

Органом досудового розслідування є відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області.

Постановою начальника СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області від 15 січня 2026 року у кримінальному провадженні 0000030 була створена група слідчих, до складу якої включені слідчі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 .

Постановою керівника Харківської обласної прокуратури від 16 січня 2026 року у кримінальному провадженні 0000030 була створена група прокурорів ля здійснення процесуального керівництва, до якої включені керівник Харківської обласної прокуратури ОСОБА_18 , начальник відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Харківської обласної прокуратури ОСОБА_19 , керівник та заступник керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 і ОСОБА_20 , та прокурори Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 і ОСОБА_21 .

Отже клопотання подано уповноваженим слідчим за погодженням з уповноваженим прокурором.

16 січня 2026 року у кримінальному провадженні № 0000030 ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, - зґвалтуванні, тобто вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження № 0000030, а саме:

електронним рапортом Відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області від 15 січня 2026 року про надходження зі служби «102» повідомлення від головного спеціаліста Служби у справах дітей Солоніцевської сільської ради, яка отримала повідомлення від організації «СОС Дитяче містечко» щодо дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала з дідусем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , і під час спілкування дитини підтвердила, що дідусь її торкався, обмежував рух, притискав до себе, та що відбувся половий контакт, і що така подія відбувалась під час проживання в будинку дідуся влітку 2025 року, а також в 2022 року під час вимушеного проживання родини за вказаною адресою;

протоколом від 15 січня 2026 року прийняття заяви від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про вчинене кримінальне правопорушення, в якому вона просить вжити заходів до її вітчима ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 , та який з 2022 по 2025 роки за місцем свого мешкання вчиняв сексуальне насильство над її донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

свідоцтвом НОМЕР_1 від 27 січня 2014 року про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

витягами з реєстру територіальної громади, в яких вказано, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають за однією адресою: АДРЕСА_2 ;

інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 460578511 від 16 січня 2026 року про те, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві власності на ім`я ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 14 квітня 1995 року виконавчим комітетом Манченківської селищної ради народних депутатів;

протоколом огляду місця події від 15 січня 2026 року, згідно з яким в період часу з 20-14 год. і до 20-45 год. був проведений огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де в житловому будинку була виявлена житлова кімната розмірі 4х4 м, улаштована на горищі другого поверху, всередині якої були виявлені ящики з м`якими іграшками та двоспальне ліжко, на якому лежали три подушки від дивану, і на оббивці однієї з подушок з використанням ультрафіолетового світла виявлені сліди речовини невідомого походження в формі крапель;

протоколом допиту від 21 січня 2025 року малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведеного в присутності законного представника та психолога, та яка пояснила слідчому, що наприкінці лютого 2022 року вона разом зі своєю сім`єю переїхала мешкати до будинку своєї бабусі ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , де вона проживає зі своїм чоловіком ОСОБА_5 . В своїх поясненнях малолітня ОСОБА_9 описала те, як наприкінці грудня 2022 року ОСОБА_5 приходив до неї в кімнату п`ять днів поспіль, у вечірній час, торкався її тіла, заборонив розповідати про це кому-небудь, та врешті здійснив з нею половий акт, чим зробив їй боляче. Побідне повторилось на початку 2023 року, коли ОСОБА_5 прийшов до неї в кімнату вночі і знову здійснив з нею половий акт. Також потерпіла пояснила, що влітку 2023 року, коли вона з батьками приїжджала в гості до бабусі по п`ятницях і залишалась в будинку на всі вихідні, ОСОБА_5 вчиняв з нею полові акті раз на тиждень. Усі полові акти відбувались в її кімнаті, на ліжку. Вона зверталась до бабусі з проханням, що б вона попросила дідуся не приходити до неї в кімнату.

протоколом допиту від 16 січня 2026 року в якості свідка ОСОБА_22 , яка пояснила, що працює на посаді психолога в Центрі надання соціальних послуг Солоніцевської селищної ради Харківської області та має відповідну освіту, і що вона на прохання директора Центру у складі комісії з числа представників поліції, Служби у справах дітей та відділення соціальної роботи Центру виїхала до місця проживання дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для перевірки інформації, повідомленої в зверненні організації «СОС Дитяче містечко», про вчинення сексуального насильства над дитиною. Вона, як психолог, поспілкувалась з дитиною та встановила, з боку дідусем дитини вчинялись дії, які викликали у дитини страх і сильний дискомфорт, до дії з боку дідуся мали характер статевого акту та вчинялись на ліжку за місце проживання дідуся, та які мали повторювальний характер

протоколом допиту від 16 січня 2026 року в якості свідка ОСОБА_23 , яка пояснила, що працює психолога в МБО «БФ «СОС Дитяче містечко», і що 22 грудня 2025 року вона відвідувала філію «Протопопівська гімназія» КЗ «Вільшанський ліцей» Солоніцевської селищної ради Харківської області для надання психологічної допомоги дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час першої бесіди дитина перебувала в стані тривожності і змогла пояснити лише те, що її дідусь торкався її інтимних частин тіла. Наступна зустріч з дитиною у неї, ОСОБА_23 , відбулась 05 січня 2026 року, і під час бесіди їй вдалось з`ясувати, що дідусем дитини вчинялись дії, які викликали у дитини страх і сильний дискомфорт, і що дитина намагалась чинити опір діям свого дідуся. З огляду на емоційний стан дитини під час надання відповідей на запитання, вона, ОСОБА_23 , кваліфікувала вчинені по відношенню до дитини дії як сексуальне насильство. Тому вона одразу повідомила про до Солоніцевської селищної ради Харківської області від імені організації, в якій працює;

протоколом допиту від 16 січня 2026 року свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , і що в неї є рідна донька ОСОБА_24 і онука ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та підтвердила, що донька і онука наприкінці лютого 2022 року приїхали до неї проживати. Згодом вона, ОСОБА_12 , почала помічати зміни у поведінці ОСОБА_26 , яка стала замкненою, тривожною, почала уникати випадків перебування наодинці, і наполегливо просила, аби ОСОБА_27 не заходив до неї в кімнату. Такі прохання онука висловлювала не одноразово, але пояснити причину не хотіла, хоча виглядала наляканою. Згодом вона, ОСОБА_12 , помітила, що в її онуки виникає страх присутності її чоловік ОСОБА_27 ;

Отже, ОСОБА_5 , який раніше не судимий, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за які передбачено покарання виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Керуючись принципом презумпції невинуватості, наразі не вирішується наперед процесуальна перспектива судового розгляду обвинувачення, яке може бути пред`явлено ОСОБА_5 після завершення досудового розслідування, а лише надається аналіз обґрунтованості повідомленої підозри, суспільної небезпеки злочинних діянь, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 .

До того ж, слідчий суддя на даному етапі досудового розслідування не надає оцінку обставинам, на яких заснована підозра, а лише встановлює те, чи доводять наявні в розпорядженні слідчого і прокурора, здобуті ними докази під час досудового розслідування, обґрунтоване переконання в тому, що особа могла вчинити інкриміноване їй кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При вирішенні питання про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється. Саме від моменту повідомлення про підозру особа притягується до кримінальної відповідальності і отримує інформацію про кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, та його правову кваліфікацію. В свою чергу це дає можливість підозрюваному спрогнозувати негативні для себе наслідки у вигляді певного покарання, яке може бути йому в майбутньому призначене, та його розмір. Від так тяжкість покарання, яке може загрожувати особі, підсилює ризик її втечі і переховування від органу досудового розслідування та суду.

Наведене може вказувати на наявність вагомого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховування від слідчого і суду, що може перешкодити завершенню досудового розслідування у найкоротші строки.

З огляду на те, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення заснована на показаннях малолітньої потерпілої і свідків, одним з яких є ОСОБА_12 , дружина підозрюваного, слідчий суддя вважає існуючим ризик незаконного впливу з боку підозрюваного на цих осіб як особисто, так і опосередковано через вплив на свідка ОСОБА_12 , з метою примушування їх до дачі неправдивих показань або зміни раніше наданих показань з метою уникнення відповідальності, адже вирішального значення у встановленні обставин кримінального правопорушення первісно мали та в подальшому під час розгляду обвинувального акту, якщо такий буде складений у відношенні ОСОБА_5 , матимуть саме показання потерпілої і свідків.

Отже існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та він є актуальним, оскільки під незаконним впливом розуміється не тільки активний фізичний вплив, погрози тощо, а також прохання, вмовляння, підкуп тощо. В надані оцінки існування такого ризику слідчий суддя враховує ту обставину, що свідок ОСОБА_12 перебуває у зареєстрованому шлюбі з підозрюваним та проживає в житловому будинку, який ним зареєстрований на своє ім`я та власною ініціативою, і не виключено, що свідок може зазнати психологічного впливу з боку підозрюваного, спрямованого на зміну нею наданих пояснень або відмови свідчити проти підозрюваного, під погрозами втрати місця проживання в будинку, яким володіє саме підозрюваний.

Стосовно ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який посилається слідчий у своєму клопотанні, слідчий суддя вважає, що такий ризик наразі відсутній. Припущення слідчого щодо існування такого ризику засновані на твердженні про відсутність у підозрюваного джерел прибутків для забезпечення своєї життєдіяльності та можливі спроби підозрюваного не лише переховуватися від слідства та суду, а й приховати інші епізоди злочинної діяльності. Однак, як з`ясовано під час судового розгляду клопотання, підозрюваний отримує пенсію за віком на рівні 3600,00 грн. Але ймовірність вчинення дій, подібних до тих, які зазначені у повідомленні про підозру, на думку слідчого судді, не перебуває в залежності від розміру та виду доходу, отримуваного підозрюваним. Тим більше, твердження про спроби підозрюваного приховати інші злочинні дії потребують підтвердження певними доказами. Але доказів того, що підозрюваний вчинив чи має намір вчинити дії, подібні до тих, які зазначені у повідомленні про підозру, яка вручена ОСОБА_5 , ані слідчим, ані прокурором не надано. Тому існування вказаного вище ризику слідчий суддя вважає на даний час малоймовірним.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя вважає підтвердженим наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та незаконно впливати на свідків та потерпілої у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя бере до уваги відомості про вік і стан здоров`я підозрюваного, але вважає, що такі дані про особу підозрюваного не знижують наявні ризики, оскільки не були тими чинниками, які могли б застерегти підозрюваного від вчинення дій, які розцінені органом досудового розслідування як такі, що містять в собі ознаки особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Крім цього, слідчий суддя відхиляє доводи захисника про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків в місці проживання, оскільки, по-перше, стороною захисту не конкретизовано, в чому саме проявляються такі зв`язки і чим обумовлена їх міцність, а по-друге, вчинення дій по відношенню до малолітньої потерпілої, які кваліфіковані органом досудового розслідування як особливо тяжкий злочин, мало місце безпосередньо в житловому помешканні, яким володіє ОСОБА_5 . Від так, наявність постійного місця проживання у підозрюваного ОСОБА_5 не можна вважати безумовною ознакою міцності соціальних зв`язків.

За таких обставин, застосування до підозрюваного на даний час більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, а тому до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою запобігання існуючим ризикам.

Метою тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 poкy, п.32.SeriesA,№ 182 та «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, п.55. Series А, №300-А).

При вирішенні питання щодо можливості обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно звернути увагу, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя також бере до уваги, що інтереси суспільства, яке піддається негативному впливу від позбавлення майна чи майнових прав, значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу підозрюваного ОСОБА_5 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням викладених вище обставин кримінального правопорушення, вчинення якого не супроводжувалось безумовним застосуванням насильства підозрюваним до потерпілої, майнового та сімейного стану підозрюваного, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю за можливе визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму 332800,00 грн. (3328,00х100 = 332800,00).

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 182, 194, 615 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого - начальника СВ відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 16 січня 2026 року по кримінальному провадженню № 0000030 від 15 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» на період досудового розслідування, але не більше 60 (шістдесяти) днів, тобто до 16 березня 2026 року включно.

Встановити для ОСОБА_8 заставу в розмірі 332800,00 грн., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ України (Реквізити: одержувач ТУ ДСА України у Харківській області, банк одержувача ДКСУ м. Київ, рахунок UA0006674, , призначення платежу: застава згідно КПК по справі № 630/43/26 від 16 січня 2026 року ( ОСОБА_5 ), Люботинський міський суд Харківської області).

В разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це суд. З моменту звільнення ОСОБА_5 з під варти у зв`язку з внесенням застави вважати підозрюваного таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі внесення застави згідно ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- з`являтися на виклик до органу досудового розслідування, прокурора або суду, а вразі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;

- не відлучатись із с. Ударне Харківського району Харківської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватися від спілкування з малолітньою потерпілою, її законними представниками і свідками та іншими учасниками кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а підозрюваним у цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддяОСОБА_1