Справа № 154/3562/25 Провадження №11-кп/802/165/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000492 від 12.06.2025 року, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , законних представників потерпілої ОСОБА_12 та ОСОБА_10 на ухвалу Володимирського міського суду Волинської області від 22 жовтня 2025 року про звільнення ОСОБА_7 на підставі ст.46 КК України від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Володимирського міського суду Волинської області 28.08.2025 року надійшов від Володимирської окружної прокуратури обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000492 від 12.06.2025 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 12.06.2025 року, близько 08 години 55 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ПАЗ» моделі «32053-07», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ним по вулиці Устилузькій міста Володимира Волинської області, навпроти будинку № 35, що справа по ходу руху в напрямку до центру міста, в порушення вимог пунктів 1.5, 1.7, 2.3, 18.1 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року (надалі Правила), допустив неуважність й здійснив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра переходила проїзну частину дороги нерегульованим пішохідним переходом зліва направо.

Таким чином, водій ОСОБА_7 , своїми необережними протиправними діями, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинив пішоходу ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: подвійний перелом переднього краю крила правої клубової кістки із незначним зміщенням уламку, що відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я та забійні ссадини правого стегна, гомілки, стопи, підшкірна гематома поперекової ділянки, забійні ссадини лобної ділянки, спинки носа та 1-го пальця правої кисті, котрі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та не були небезпечними для життя в момент спричинення.

Таким чином, у прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками є грубі порушення водієм ОСОБА_7 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме:

п.1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

п.1.7 Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності.

п.2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.2-6).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю та звернувся із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою (а.с.41).

Законні представники потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_12 , ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердили, що примирились з обвинуваченим, шкода завдана кримінальним правопорушенням відшкодована повністю, не заперечили щодо задоволення даного клопотання.

Представник потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_13 просив клопотання обвинуваченого задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 просив клопотання його довірителя задовольнити.

Прокурор не заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою.

Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 22.10.2025 року ОСОБА_7 на підставі ст.46 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілою.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито.

Речові докази: транспортний засіб марки «ПАЗ» моделі «32053-07», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_14 - повернуто ОСОБА_14 . Посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_3 від 25.01.2007 року - повернути ОСОБА_7 . Дорожній лист серії АААТ від 12.06.2025 року за маршрутом Володимир - П`ятидні - Хрипаличі вирішено залишити при матеріалах кримінального провадження

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області від 18.06.2025 року скасовано (а.с.45-46).

Не погоджуючись із ухвалою суду представник ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , законних представників потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_12 та ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій вважає ухвалу незаконною, такою, що винесена з істотним порушенням кримінального процесуального закону, норм процесуального і матеріального права. На його думку, рішення ґрунтується на припущеннях, постановлене по неповно з`ясованих обставинах, на підставі недопустимих доказів, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Виносячі ухвалу про закриття кримінального провадження судом першої інстанції не в повній мірі було з`ясовано питання щодо відшкодування заподіяної шкоди. Суд зазначив, що обвинуваченим повністю відшкодовано заподіяні збитки, що в подальшому потягло за собою відмову у виплаті страхового відшкодування страховою компанією.

Крім цього, судом потерпілій та її законним представникам не було роз`яснено, що останні під час розгляду кримінального провадження можуть звернутись із цивільним позовом як до водія, власника транспортного засобу і страхової компанії за даним страховим випадком.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ввели в оману потерпілу та її законних представників, сказавши, що заподіяну шкоду в ДТП їм повністю відшкодує страхова компанія.

Просить ухвалу Володимирського міського суду Волинської області від 22.10.2025 року щодо звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілою - скасувати та призначити у справі новий розгляд в суді першої інстанції (а.с.48-50).

На адресу Волинського апеляційного суду 11.12.2025 року від прокурора у кримінальному провадженні прокурора Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_15 надійшли заперечення на апеляційну скаргу. Вважає ухвалу Володимирського міського суду Волинської області від 22.10.2025 року законною і обґрунтованою. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу Володимирського міського суду Волинської області (а.с.75-76).

На адресу Волинського апеляційного суду 09.01.2026 року від захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 надійшли заперечення на апеляційну скаргу. Вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, подана з порушенням вимог п.7 ч.1 ст.393 КПК України, подана неуповноваженою особою та не підлягає до задоволення. Вказує на те, що повне відшкодування шкоди підтверджується розпискою законних представників і позицією висловленої ними в суді. Зважаючи на викладене, вважає, що суд належно дотримався всіх вимог законодавства щодо можливості закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України та прийняв законне і обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін (а.с.78-81).

В судове засідання не з`явилися потерпіла ОСОБА_9 та її законний представник ОСОБА_12 , хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. Від них на адресу апеляційного суду не надходило ні заяв, ні клопотань про відкладення розгляду справи. Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання не заперечували, щодо продовження розгляду справи у відсутності потерпілої ОСОБА_9 та її законного представника ОСОБА_12 . Їх неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги; думку законного представника потерпілої та представника потерпілої, які підтримала апеляційну скаргу та просили її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечили доводи апеляційної скарги, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін; прокурора, яка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, є правильною і ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Згідно із ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Звільнення від кримінальної відповідальності регламентовано розділом ІХ КК України.

Зокрема, порядок та умови звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим визначено у ст.46 КК України.

Положеннями ст.46 КК України визначено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Для застосування ст. 46 КК України та прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим необхідною є сукупність таких умов:

1) вчинення особою кримінального правопорушення вперше;

2) вчинене діяння належить до категорії кримінальних проступків або необережного нетяжкого злочину, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

3) примирення особи, яка вчинила таке кримінальне правопорушення з потерпілим;

4) відшкодування завданих нею збитків або усунення заподіяної шкоди.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Так з матеріалів справи вбачається, що 22.10.2025 року в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю та звернувся із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою (а.с.41).

У даному кримінальному провадженні потерпілою є малолітня ОСОБА_9 , якій було спричинено тілесні ушкодження легкої тяжкості, а законними представниками малолітньої потерпілої є ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .

Законні представники потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_12 , ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердили, що примирились з обвинуваченим, шкода завдана кримінальним правопорушенням відшкодована повністю, не заперечили щодо задоволення даного клопотання.

Представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_13 просив клопотання обвинуваченого задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 просив клопотання його довірителя задовольнити.

Прокурор не заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме із звукозапису та журналу судового засідання від 22.10.2025 року, головуючий суддя неодноразово з`ясовував у потерпілої ОСОБА_9 та її законних представників - ОСОБА_12 та ОСОБА_10 щодо ясності суті клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою, на що була ствердна відповідь, вказавши що вся завдана шкода повністю відшкодована, що матеріальних претензій до ОСОБА_7 вони не мають, не заперечували проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

Під час вирішення питання про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, суд першої інстанції переконався у добровільності та особистому волевиявленні потерпілої сторони.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив необережний нетяжкий злочин, раніше не судимий, вину визнав повністю, примирився з потерпілою стороною та відшкодував завдані їй збитки, відшкодував витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст.285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У разі такого звільнення кримінальне провадження підлягає закриттю (п.1 ч.2 ст.284 КПК України).

Апеляційний суд зазначає, що на відміну від дійового каяття, кримінальний закон не вимагає при примиренні повного відшкодування збитків чи усунення шкоди. Вказане пов`язане з тим, що достатність і прийнятність для себе цих заходів визначає сам потерпілий. Оскільки на момент розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції потерпілий підтвердив добровільність свого примирення з обвинуваченим, відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого та факт відшкодування заподіяної шкоди, належних доказів зворотного потерпілим під час апеляційного розгляду не надано, тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги за доводами, викладеними в ній, які стосуються подальшого відшкодування шкоди обвинуваченого.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу потерпілої сторони на те, що кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у даному випадку закрито із нереабілітуючих підстав. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно ОСОБА_7 зібрано достатньо доказів, які підтверджують вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.286 КК України, однак у силу певних обставин подальше кримінальне провадження стосовно обвинуваченого виключається. Цими обставинам у даному випадку є примирення обвинуваченого з потерпілим.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За загальним правилом, установленим кримінальним процесуальним законом, цивільний позов під час кримінального провадження, пред?являється до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (ч.1 ст.128, ч.1 ст.62 КПК України). Права та обов?язки і цивільного позивача, і цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (ч.2 ст.61, ч.2 ст.62 КПК України).

Проте, як установлено апеляційним судом, цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою стороною не пред`являвся до обвинуваченого. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Оскільки кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 закрито з нереабілітуючих підстав, тому потерпілий не позбавлений можливості звернутися з цивільним позовом до обвинуваченого в порядку цивільного судочинства, додавши копію ухвали Володимирського міського суду Волинської області від 22.10.2025 про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, докази, які підтверджують погіршення стану його здоров`я після ДТП, неефективність попереднього лікування та необхідність продовження лікування, докази понесених ними витрат на таке лікування тощо.

Отже, з огляду на наведене, порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду першої інстанції повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено, а тому законних підстав для скасування ухвали суду і задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , законних представників потерпілої ОСОБА_12 та ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Володимирського міського суду Волинської області від 22 жовтня 2025 року про звільнення ОСОБА_7 на підставі ст.46 КК України від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді