УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000746 внесеного до ЄРДР 25.11.2025, про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниці, Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження № 0000746 внесеного до ЄРДР 25.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в ході розслідування якого у слідства виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляду запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 24 листопада 2025 року у вечірній час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , спільно із своїм чоловіком ОСОБА_7 перебували за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у житловій кімнаті.

Під час спільного розлиття алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався словесний конфлікт, який переріс у бійку у ході якої ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_4 та від отриманого поштовху ОСОБА_4 втратила рівновагу та впала на ліжко.

Під час даного конфлікту ОСОБА_7 узяв кухонний ніж, який лежав на столі, після чого з ножом у руці продовжував конфліктувати та погрожував ОСОБА_4 однак не вчинив жодних дій для спричинення їй тілесних ушкоджень та кинув ніж на ліжко, на якому перебувала ОСОБА_4 .

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи на вказаному ліжку, узяла кухонний ніж, що лежав поряд з нею та умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, нанесла удар вказаним ножом у ліву половину грудної клітки ОСОБА_7 , заподіявши при цьому потерпілому тілесні ушкодження, небезпечні для життя і здоров`я, а саме: колото-різане поранення лівої половини грудної клітки проникаюче в черевну порожнину з пошкодженням шлунку та брижі попереково-ободової кишки, гемоперетоніум до 1 л. шок II ступеня, мезентеріальна лімфоаденопатія.

У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями 24.11.2025 року ОСОБА_7 було госпіталізовано до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, отримані ОСОБА_7 тілесні ушкодження були небезпечними для життя у момент заподіяння та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

При цьому, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Вінниці, громадянка України, проживаюча та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима.

У свою чергу, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- Рапортом про реєстрацію повідомлення про виявлене кримінальне правопорушення.;

- Показаннями потерпілого ОСОБА_7 ;

- Показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

- Протоколом огляду місця події від 24.1 1.2025;

- Протоколом обшуку від 25.11.2025;

- Протоколом огляду місця події від 25.1 1.2025;

- Показаннями підозрюваної ОСОБА_4 ;

- Випискою із медичної картки стаціонарного хворого від 25.11.2025, виданою КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги»;

- Іншими матеріалами зібраними у кримінальному провадженні.

Разом із цим, 25.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 от. 121 КК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 42 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний:

- прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

- виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Метою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 є забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а також підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; запобігання вчинення іншого кримінального правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування.

Підставою застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваної ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винною в інкримінованому злочині, а саме те, що санкція частини 1 статті 121 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років позбавлення волі, на момент вчинення злочину вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння, залишила місця події та була затримана лише згодом працівниками поліції;

- незаконного впливу підозрюваної ОСОБА_4 на свідків та потерпілого, оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Водночас, ОСОБА_4 особисто знайома із свідками, а також з потерпілим ОСОБА_7 , тому зможу чинити на них відповідний вплив;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не має надійних соціально-стримуючих факторів, є особою, яка проявляє підвищену агресивність, погано себе контролює, заздалегідь приготувала знаряддя для вчинення злочину та не усвідомлює наслідки своїх дій.

Застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

- особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваної, її репутацію та соціальні зв`язки;

- особиста порука, оскільки в ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останню до слідчого/прокурора чи в суд на першу вимогу;

- застава, оскільки підозрювана вчинила злочин, пов`язаний із застосуванням насильства.

Варто зазначити, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином.

Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_4 в рамках цього кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

На виконання вимог ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні четверо дітей, раніше не судима, офіційно не працевлаштована, повністю визнає вину.

Враховуючи вище викладене, застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім цілодобового домашнього арешту не зможе запобігти наведеним вище ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, слідчий просила слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, слідчому судді пояснив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України, разом з тим, по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому останній необхідно обрати саме запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Додатково зазначив, що не дивлячись на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення вчиненого із застосуванням насильства, орган досудового розслідування звернувся до суду саме з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки було встановлено, що ОСОБА_4 має на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей.

Підозрювана ОСОБА_4 під час судового розгляду заперечила проти задоволення клопотання, слідчому судді пояснила, що з потерпілим вона перебуває у офіційному шлюбі, проте останній систематично застосовував до неї фізичне та психологічне насильство, погрожував їй ножем, разом з тим завдавати йому удару ножем вона наміру не мала, просила слідчого суддю застосувати відносно неї більш м`який запобіжний захід.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання слідчого, слідчому судді пояснила, що ризики зазначені у клопотанні є недоведеними, ОСОБА_4 переховуватись від органу досудового розслідування та суду наміру не має, на свідків підозрювана впливати не може жодним чином, окрім того зазначила, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, негативних характеристик не має, скарг за місцем проживання на останню не надходило, разом з тим ОСОБА_4 має на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей, а тому просила слідчого суддю застосувати відносно останньої більш м`який заобіжний захід у і вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Слідчий суддя заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень чинного КПК України, на стадії досудового розслідування оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На цій стадії слідчий суддя, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

В даному випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетною до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчому судді на даній стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які їй інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, у даному випадку оголошена ОСОБА_4 підозра з огляду на практику ЄСПЛ відповідає критеріям обґрунтованості.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує, те що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, одружена, має на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштована, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому враховуючи вагомість наявних доказів підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наслідки від вчиненого кримінального правопорушення, характер та обставини злочину по якому повідомлено підозру, особу підозрюваної, дають підстави слідчому судді дійти обґрунтованого висновку, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрювана обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що не дивлячись, на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства та фактичні обставини кримінального правопорушення, орган досудового розслідування врахував ту обставину, що підозрювана має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей та звернувся до суду саме з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім цілодобового домашнього арешту, не зможе запобігти ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваної, а тому, з урахуванням всіх обставин, передбачених ст. 178 КПК України та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, до підозрюваної ОСОБА_4 , з огляду на положення ст. 177, 181, 194 КПК України, слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покласти на підозрювану обов`язки передбачені в ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 194, 196, 309, 369, 370, 372, 400 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що полягає у цілодобовій забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 січня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування, за виключенням відвідування укриттів під час повітряних тривог, закладів охорони здоров`я, в тому числі аптек та місць торгівлі продуктами харчування з метою їх купівлі, за умови повідомлення слідчого про вчинення зазначених дій.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити до 24 січня 2026 року включно.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, покласти на підозрювану ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що відповідно до вимог ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу слідчого судді для організації виконання направити начальнику ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, однак оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя