Справа № 130/720/17
Провадження № 11-кп/801/20/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

09 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

учасники провадження:

зі сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_6 ,

зі сторони захисту захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_6 про призначення по справі комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної, автотехнічної експертизи, -

встановив:

В провадженні Вінницького апеляційного суду перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 24.01.2017 про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України, з апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_7 і потерпілої ОСОБА_9 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 жовтня 2018 року.

В судовому засіданні після повторного дослідження за клопотанням захисту в порядку, передбаченому частиною 3 статті 404 КПК України обставин, встановлених під час кримінального провадження, та дослідження ряду письмових доказів, зокрема, висновків експертизи, в тому числі з роз`ясненням експертами наданих ними висновків, прокурор ОСОБА_10 заявила клопотання про призначення у кримінальному провадженні комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної, автотехнічної експертизи, проведення якої доручити Державному науково-дослідному експертом-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України, на вирішення якої поставити наступні питання:

1)Які тілесні ушкодження виявлені на тілі ОСОБА_11 , їх локалізація, механізм утворення, чи могли вказані тілесні ушкодження виникнути від контактування з транспортним засобом «ЗИЛ 130», державний номерний знак НОМЕР_1 , або від падіння?

2)Який механізм контактування пішохода ОСОБА_11 та транспортного засобу «ЗИЛ 130», державний номерний знак НОМЕР_1 , з урахуванням наявних у неї тілесних ушкоджень, конструктивних характеристик транспортного засобу (кунгований кузов, висота коліс, тощо) та виявленої під час огляду місця події слідової інформації, зокрема сліду кочення коліс?

3)Яким було взаємне розташування транспортного засобу «ЗИЛ 130», державний номерний знак НОМЕР_1 , і пішохода ОСОБА_11 під час наїзду на останню?

4)Як в даній дорожній ситуації мав діяти воді автомобіля «ЗИЛ 130», державний номерний знак НОМЕР_1 ?

5)Коли для водія автомобіля «ЗИЛ 130», державний номерний знак НОМЕР_1 , в даній дорожній ситуації виникає небезпека для руху та чи мав водій з моменту виникнення небезпеки технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді?

6)З урахуванням слідової інформації, зафіксованої під час огляду місця дорожньо-транспортної події 24.01.2017, де стався наїзд на потерпілу відносно меж проїзної частини дороги?

7)З урахуванням слідової інформації, зафіксованої під час огляду місця дорожньо-транспортної події 24.01.2017, та протоколу проведення слідчого експерименту від 03.03.2017, чи був обраний водієм автомобіля «ЗИЛ 130», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху безпечний боковий інтервал з пішоходом ОСОБА_11 .?

8)Дії кого з учасників дорожньо-транспортної пригоди знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з виникненням цієї пригоди і її наслідками?

Прокурор просила також надати експертам матеріали кримінального провадження, а на період проведення експертизи зупинити провадження у справі.

Захисник ОСОБА_7 і обвинувачений ОСОБА_8 заперечували проти призначення комплексної експертизи в зв`язку з тим, що така експертиза вже проведена, а допитаний по справі експерт пояснив суперечності між дослідницькою частиною висновку і відповідями на поставлені перед експертами питання.

Крім того, захисник звернув увагу на те, що апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції за апеляційними скаргами захисту і потерпілої, прокурор апеляції не подавав, а відтак погодився з вироком суду першої інстанції і встановленими ним обставинами справи.

Заслухавши сторони провадження, вивчивши клопотання і матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання з таких підстав.

Положеннями кримінального процесуального закону визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч. 1 ст. 22 КПК). Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 22 КПК). Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником (ч. 5 ст. 22 КПК). Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК встановлено, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених ст. 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Положеннями ч. 1 ст. 243 КПК визначено, що експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження. Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 244 КПК передбачено, що сторона захисту має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи у разі, якщо для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта, проте сторона обвинувачення не залучила його або для вирішення залученим стороною обвинувачення експертом поставлені запитання, що не дозволяють дати повний та належний висновок з питань, для з`ясування яких необхідне проведення експертизи, або існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт внаслідок відсутності у нього необхідних знань, упередженості чи з інших причин надасть або надав неповний чи неправильний висновок.

Згідно з ч. 1 ст. 332 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Відповідно до ч. 2 ст. 332 КПК суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Відтак, з огляду на вищезазначене, вирішення питання про призначення повторної експертизи за клопотанням прокурора є дискреційними повноваженнями суду.

Як на підставу для призначення комплексної судової-медичної, транспортно-трасологічної, автотехнічної експертизи прокурор посилається на те, що під час допиту апеляційним судом судово-медичного експерта ОСОБА_12 , який не допитувався судом першої інстанції, стало відомо, що під час виконання комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної, автотехнічної експертизи, яка проводилася на підставі ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, експертами взято за основу висновок судово-медичної експертизи № 16 від 28.02.2017, у висновках якого невірно зазначено про перелом кісток лівого ліктьового суглобу та синець на лівій кисті, хоча насправді у потерпілої був перелом кісток правого ліктьового суглобу та синець на праві кисті.

Апеляційний суд зауважує, що дійсно під час допиту в апеляційному суді судово-медичного експерта ОСОБА_12 , останній пояснив вказану вище суперечність між дослідницькою частиною висновку і відповідями експертів на запитання тим, що така суперечність існувала в первісному висновку судово-медичної експертизи від 28.02.2017 (в дослідницькій частині йдеться про «патологічну рухливість та кісткову крепітацію кісток в правому ліктьовому суглобі, синець на тильній поверхні п`ясної кістки правої кисті», тоді як в підсумках вказано про «закритий перелом кісток лівого ліктьового суглобу, синець на тильній поверхні лівої кисті»).

Разом з тим, експерт чітко пояснив причини виникнення такої суперечності (помилка експерта, який проводи первісну судово-медичну експертизу), вказав, що в підсумках мало бути вказано на перелом саме правого ліктьового суглобу й наголосив на тому, що зазначена суперечність не впливає на висновки про механізм утворення відповідного тілесного ушкодження, а саме внаслідок падіння потерпілої на праву руку, що передувало переїзду через її голову. Усунення будь-яких сумнівів щодо того, яка ж рука (ліва чи права) була поламана в потерпілої ОСОБА_11 можливе лише шляхом ексгумації її тіла і проведення повторних досліджень із застосування рентгену.

При цьому не відповідають дійсності посилання прокурора на те, що відповідні суперечності між дослідницькими частинами висновків № 16, № 185а/58к та їх підсумками було виявлено лише під час допиту в апеляційному суді експерта ОСОБА_13 . Зазначені висновки наявні в матеріалах справи, й перший із них поданий самим прокурором під час судового розгляду в суді першої інстанції, а інший виконаний комісією експертів на підставі ухвали суду й також був предметом дослідження суду першої інстанції.

Сторона обвинувачення не була позбавлена можливості встановити й усунути зазначені суперечності шляхом проведення повторної судово-медичної експертизи в суді першої інстанції.

При цьому зазначені суперечності не є підставою для призначення повторної комісійної експертизи, так як повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, чого в даному випадку судом встановлено не було.

Крім того, відповідно до статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги й вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

В даній справі правом на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції скористалися захисник і потерпіла в інтересах обвинуваченого.

Сторона обвинувачення апеляційну скаргу на неповноту чи неправильність судового розгляду в суді першої інстанції не подавала, й проведення експертизи за клопотанням прокурора з постановкою нових питань на вирішення експертів буде виходом за межі обвинувачення, що було висунуте в суді першої інстанції, що прямо заборонено кримінальним процесуальним законом (частина 4 статті 404 КПК України).

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 243, 244. 332, 404, 405 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про призначення по даній справі комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної, автотехнічної експертизи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4