Провадження №1-кп/523/856/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001107 від 16.06.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїлу Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого ремонтником Одеського кабельного заводу, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування встановлено, що 08.03.2025р., приблизно о 13:00 год., ОСОБА_5 керуючи мотоциклом марки «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом із пасажиром ОСОБА_4 на задньому сидінні вищезазначеного мотоцикла, рухався не менше 80км/год. (на ділянці із обмеженням швидкості 30км/год.) по проїзній частині вул. Миколаївській дорозі, з боку вул. Південної дороги, в напрямку вул. Лиманної у м. Одесі. Рухаючись у обраному напрямку та наближаючись до регульованого перехрестя з вул. Лузанівська, водій ОСОБА_5 діючи необережно, не обрав безпечної швидкості руху, яка б дозволяла безпечно керувати транспортним засобом, постійно контролювати його рух та вчасно реагувати на можливу зміну дорожньої обстановки, рухаючись з перевищенням встановленої швидкості, під час виявлення перешкоди для руху, а саме автомобіля марки «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який виконував в цей час маневр повороту ліворуч, не вжив належних заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, хоча об`єктивно мав таку можливість за умови обрання безпечної швидкості руху, в результаті чого, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним мотоцикла з задньою правою боковою частиною вказаного автомобіля. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці лівого колінного суглобу, закритого перелому зовнішньої кісточки правої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які згідно п.п. 2.2.2, 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України: порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

До початку судового засідання потерпілою ОСОБА_4 на адресу суду подано заяву (клопотання) про закриття вищевказаного кримінального провадження, у зв`язку із примиренням сторін, а саме із зазначенням того, що вона примирилась з обвинуваченим ОСОБА_5 , завдані їй збитки повністю відшкодовані та будь-яких претензій матеріального та морального характеру вона до останнього не має.

В судовому засіданні прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання потерпілої та відповідного звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності й закриття кримінального провадження з підстав, передбачених ст.46 КК України.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, враховуючи надані учасниками письмові документи, роз`яснивши обвинуваченому суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, з`ясувавши, що обвинувачений ОСОБА_5 не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до приписів ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Далі, згідно із ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів та яке вчинив з необережності, є особою раніше не судимою та вперше притягається до кримінальної відповідальності, примирився із потерпілою ОСОБА_4 та відшкодував завдані ним збитки, що підтверджується відповідною заявою потерпілої, яка наявна в матеріалах судової справи.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів та яке вчинив з необережності, примирився з потерпілою та відшкодував завдані збитки, будучи обізнаним про право на звільнення від кримінальної відповідальності та підстави такого звільнення, не заперечував щодо його звільнення від кримінальної відповідальності, суд вважає, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку із його примиренням з потерпілою, а кримінальне провадження підлягає закриттю.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про скасування арешту, суд приходить до висновку, що останнє підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.13 Конституції України «Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст.1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

У зв`язку із вищевикладеним, необхідно дійти висновку про достатність підстав для скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 20.03.2025р.

Суд приймає до уваги, що запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався, тому скасуванню не підлягає.

Щодо процесуальних витрат у кримінальному проваджені, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до обвинувального акту, витрати на проведення експертизи склали 16539,12грн.

Згідно із ч.1 ст.126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою. Пунктом 3 ч.1 ст.118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів. Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Так, згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як було вище зазначено, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 закривається на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20,провадження № 51-2331км21) та постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 01.02.2024 у справі № 930/497/23 (провадження № 51-4798км23).

Так враховуючи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 закривається за нереабілітуючими підставами, а тому процесуальні витрати за залучення експертів необхідно стягнути з останнього на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.46 КК України, ст.ст.284-286, 288 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання (заяву) потерпілої ОСОБА_4 про закриття вищевказаного кримінального провадження, у зв`язку із примиренням сторін - задовольнити.

Кримінальне провадження №0001107 від 16.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - закрити, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 16539,12 грн. за проведення експертних досліджень, стягнути з ОСОБА_5 в повному обсязі, на користь держави.

Речові докази: диски із відеозаписом - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про скасування арешту майна - задовольнити. Арешт накладений ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 20.03.2025 на мотоцикл марки «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати, вказаний транспортний засіб повернути за належністю власнику ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Пересипський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 7 днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1