Справа № 944/5830/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/3130/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із скаргою, в якій просив зобов`язати уповноважену особу Яворівської окружної прокуратури Львівської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 09.10.2025.

Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що погоджується із висновком слідчого про те, що заява ОСОБА_6 не містить інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень. Аліменти стягуються за рішенням суду в порядку примусового виконання, тому правові підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень по факту неправомірного заволодіння коштами відсутні.

На згадану постанову слідчого судді заявник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2025 року та зобов`язати службову особу Яворівської окружної прокуратури Львівської області, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, внести відомості до ЄРДР.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам матеріального та процесуального кримінального законодавства, та підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам справи.

Стверджує, що ОСОБА_6 звернувся до Яворівської окружної прокуратури із заявою про кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена статтями 190, 191 КК України. Така заява мала місце у зв`язку із тим, що ОСОБА_7 згідно судового рішення отримала від ОСОБА_6 за період з травня по вересень 2025 року аліменти на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8927,70 грн ( по 1785,54 грн щомісячно). Згідно рішення суду аліменти стягуються на утримання сина ОСОБА_9 (який станом на 18.10.2025 ( з 2020 року) фактично мешкає з батьком, платником аліментів, який його повністю утримує, піклується про нього, займається вихованням, лікуванням та турботою. ОСОБА_7 не приймає участь у матеріальній підтримці сина, а ще й привласнює кошти (аліменти).

Наголошує, що предметом шахрайства є не тільки майно, але й право на майно. Об`єктивна сторона виражається у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою.

Заявляє, що підставами вважати, що у заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність його ознак. Такими даним и є фактичне зазначення відомостей, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставинами вчинення).

Апелянт вважає, що у його заяві вказано всі необхідні дані, на підставі яких та у порядку ст. 214 КПК України відомості до ЄРДР мають бути внесені. Наголошує, що у зв`язку із фіктивною та незаконною заборгованістю проводиться досудове розслідування Святошинським УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні №0000037 від 22 липня 2025 року, платник аліментів не має підстав для здійснення цієї процедури.

Заявляє, що ОСОБА_10 з дитинства має вади здоров`я, часто хворіє. ОСОБА_7 жодним чином матеріально дитину не підтримує, а додатково ще, вчиняючи злочин, шахрайськими методами, шляхом обману чи зловживаючи його довірою, привласнює кошти сина. Наголошує, що ОСОБА_10 мешкає разом з батьком, а його мати ОСОБА_11 протиправно, не передає аліменти кошти, що є власністю дитину. Відтак апелянт вважає, що повністю довів ознаки наявного злочину.

Заявник ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_12 подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, що не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги у їх відсутність .

Заслухавши доповідача, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2 ст.370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, вказаних вимог закону слідчим суддею при винесенні оскаржуваного рішення не дотримано у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Разом з тим, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, з врахуванням вищенаведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

У межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Яворівської окружної прокуратури Львівської області щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 09 жовтня 2025 року про вчинення кримінального правопорушення.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_6 , слідчим суддею ухвалено рішення про відмову у задоволенні скарги, яке на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, є належним чином обґрунтованим та вмотивованим.

Доводи апеляційної скарги в цілому повторюють пояснення аналогічні тим, що викладені у скарзі поданій слідчому судді, які були предметом дослідження слідчого судді та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Крім того, із відповіді в.о. керівника окружної прокуратури ОСОБА_13 (а.с.31-32) слідує, що підстави щодо внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст. 191 КК України відсутні.

Також слід зауважити, що слідчий, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, діючи в межах дискреції, з урахуванням засад спеціально дозвільного принципу, при якому дозволено лише те, що прямо встановлено законом, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України).

При цьому навіть способи судового контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВП ВС від 04.04.2019 у провадженні № 11-945сап18).

Наведене цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні по справі «Аль Фаєд проти Франції» (заява № 38501/02) від 02.10.2007 зазначив, що розбіжності, що виникали між слідчими та заявником, не вказували на існування недоліків чи перешкод, які б завадили компетентним органам з`ясувати ці обставини. Окрім того, невдоволення заявника рішеннями, схвалюваними суддями, слідчими під час провадження, не були достатньою підставою для визнання несправедливості процесу у контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Відтак, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4