ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004066 від 15.10.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, неодруженого, не працевлаштованого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

за участю учасників судового провадження: прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілого - ОСОБА_8 , захисника - ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , 14 жовтня 2023 року близько о 22 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем «RENAULT ESPASE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , рухався в Індустріальному районі м. Дніпро по вулиці Зразковій (Академіка Образцова) збоку вулиці Старочумацької (Байкальської) в напрямку вулиці Петра Яцика (Воронезької).

Під час руху ОСОБА_5 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, виїжджаючи без зупинки на перехрестя нерівнозначних доріг із другорядної дороги вулиці Зразкової (Академіка Образцова), ігноруючи дорожній знак 2.2, розташований перед перехрестям з вулицею Петра Яцика (Воронезької), не переконався в безпеці маневру, не надав дорогу автомобілю «VOLKSWAGEN 15» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався по головній дорозі вулиці Петра Яцика (Воронезької), справа наліво за напрямком його руху, виїхав на вказане перехрестя, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN Т5».

Своїми діями водій автомобіля «RENAULT ESPASE», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , грубо порушив вимоги п. 16.11 та дорожнього знаку 2.2 Правил дорожнього руху України, які свідчать:

- п. 16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».

- д.з. 2.2 - «Проїзд без зупинки заборонено». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед з знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою».

Порушення вимог п. 16.11 та дорожнього знаку 2.2 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходиться у причино-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пасажиру автомобіля «VOLKSWAGEN Т5» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно- юзкової травми, струсу головного мозку, забійної рани в тім`яно-потиличній області ліворуч з наявністю стороннього тіла в м`яких тканинах лівої тім`яно- потиличної ділянки; закритого компресійно-уламкового перелому тіла 3-го грудного хребця; садна лівого стегна, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_5 виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні при допиті обвинуваченого, ОСОБА_5 свою провину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, відмовився надавати вільні покази на підставі ст. 63 Конституції України. Погодився відповідати на запитання сторін криміального провадження і на запитання прокурора відповів, що коли він, керуючи транспортним засобом «RENAULT ESPASE», виїхав на перехрестя вул. Воронезька та пр. Слобожанський в його автомобіль в`їхав «VOLKSWAGEN Т5», який рухався на великій швидкості. ОСОБА_5 не бачив, що до перехрестя наближається транспортний засіб«VOLKSWAGEN Т5», оскільки в автомобілі не були увімкнені фари. ОСОБА_5 стверджував в суді, що він Правил дорожнього руху не порушував, рухався по головній дорозі і не бачив знаку "Стоп".

Незважаючи на невизнання своєї провини у вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, винність обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені судом.

Так, потерпілий ОСОБА_8 стверджував у суді, що 14.10.2023 року о 22 годині будучи пасажиром автомобіля «VOLKSWAGEN Т5», яким керував його брат ОСОБА_12 , рухаючись по вул. Воронезькій з боку просп. Слобожанського в напрямку вул. Янтарної зі швидкістю приблизно 50 км/год. На перехресті з вул. Образцова несподівано на їх смугу руху виїхав автомобіль «RENAULT ESPASE» під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 . Внаслідок зіткнення автомобілів ОСОБА_8 втратив свідомість від удару головою об тверду поверхню і відповідно до висновку медичної експертизи отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що 14.10.2023 року керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN Т5», пасажиром якого був потерпілий ОСОБА_8 , рухаючись по вулиці П. Яцика зі швидкістю біля 50 км/год, коли на перехресті з вулицею А. Образцова, сталося зіткнення з автомобілем під керування ОСОБА_5 , від внаслідок якого пасажир автомобіля ОСОБА_8 втратив свідомість і прийшов до тями лише у швидкій допомозі, отримавши тілесні ушкодження.

Окрім показів потерпілого та свідка провина ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України також підтверджується письмовими доказами, наданими прокурором у судовому розгляді та дослідженими безпосередньо судом:

- протоколом огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди від 15.10.2023 року зі схемою та фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто місце події, а саме ділянку автодороги перехрестя вул. Воронезької та вул. А.Образцова у м. Дніпро, в ході якого виявлено та вилучено автомобіль «Renault Espace» н/з НОМЕР_1 та автомобіль «Volkswagen T5» н/з НОМЕР_2 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12. 2023 року зі схемою та фото-таблицею до нього, який було проведено за участю ОСОБА_5 , в ході якого останній вказав на обставини дорожньо-транспортної події, яка мала місце 14.10.2023 року на перехресті вул. А.Образцова та вул. Воронезької;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12. 2023 року зі схемою та фото-таблицею до нього, який було проведено за участю потерпілого ОСОБА_8 , в ході якого останній вказав на обставини дорожньо-транспортної події, яка мала місце 14.10.2023 року на перехресті вул. А.Образцова та вул. Воронезької;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12. 2023 року зі схемою та фото-таблицею до нього, який було проведено за участю свідка ОСОБА_11 , в ході якого останній вказав на обставини дорожньо-транспортної події, яка мала місце 14.10.2023 року на перехресті вул. А.Образцова та вул. Воронезької;

- речовими доказами визнаними по кримінальному провадженню.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/104-23/36761-ІТ від 31.10.2023 року робоча гальмівна система автомобіля «VOLKSWAGEN T5» р.н. НОМЕР_2 , на момент експертного огляду, знаходиться в працездатному стані.

Відповісти на питання «Чи знаходиться в працездатному стані рульове керування автомобіля «VOLKSWAGEN T5» р.н. НОМЕР_2 не надається можливим з причин наведених в дослідницькій частині.

Оскільки на момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля «VOLKSWAGEN T5» р.н. НОМЕР_2 знаходиться в працездатному стані, то дане питання позбавлене технічного сенсу.

Відповісти на питання «Якщо рульове керування автомобіля «VOLKSWAGEN T5» р.н. НОМЕР_2 знаходиться в непрацездатному стані, то які причини їх відмови і коли вони виникли, до, в момент, або після ДТП?» не надається можливим з причин наведених в дослідницькій частині.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/104-23/36758-ІТ від 07.12.2023 року робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «RENAULT ESPACE» р.н. НОМЕР_1 , на момент експертного огляду, знаходиться в непрацездатному стані.

Відповісти на питання «Чи знаходиться в працездатному стані рульове керування автомобіля «RENAULT ESPACE» р.н. НОМЕР_2 не надається можливим з причин наведених в дослідницькій частині.

Робоча гальмівна система автомобіля «RENAULT ESPACE» знаходиться в непрацездатному стані через пошкодження гальмівного трубопроводу лівого переднього гальмівного механізму, що призвело до розгерметизації гальмівної системи в цілому. Дані пошкодження локалізовані в районі основних деформацій та пошкоджень автомобіля, отже, необхідно зробити висновок, що пошкодження елементів робочої гальмівної системи виникли внаслідок аварійного навантаження на деталі, тобто під час ДТП.

Непрацездатний стан рульового керування автомобіля «RENAULT ESPACE» р.н. НОМЕР_1 стався під час ДТП через аварійне навантаження на кузов автомобіля.

Згідно висновку судової-автотоварознавчої експертизи №969 від 13.11.2023 року перелік вузлів, деталей, механізмів, що пошкоджені на автомобілі «Volkswagen T5», д/н НОМЕР_2 , і потребують заміни, наведені в Додатку №1 "Акт огляду ТЗ".

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen T5», д/н НОМЕР_2 , складає 902263,67 грн.

Вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Volkswagen T5», д/н НОМЕР_2 , становить 277431,10 грн.

Згідно висновку комплексної судової транспортно трасологічної та автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-23/47450 від 31.01.2023 року в даному випадку мало місце контактування передньої правої частини автомобіля «RENAULT ESPACE АСЕ» р.н. НОМЕР_1 з передньою лівою бічною частиною автомобіля «VOLKSWAGEN T5» р.н. НОМЕР_2 .

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/104-24/1830-ІТ від16.01.2024 року в даній дорожній обстановці водій автомобіля «RENAULT ESPACE» ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.11 та дорожнього знаку 2.2 Правил дорожнього руху.

Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «RENAULT ESPACE» ОСОБА_5 визначалася виконанням ним вимог п.16.11 та дорожнього знаку 2.2 Правил дорожнього руху і для нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому їх виконати.

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «RENAULT ESPACE» ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 16.11 та дорожнього знаку 2.2 правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля «VOLKSWAGEN T5» ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху .

Водій ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «RENAULT ESPACE» своєчасним гальмуванням і зупинкою автомобіля до місця зіткнення, при заданих вихідних даних.

При заданому механізмові подій, в діях водія автомобіля «VOLKSWAGEN T5» ОСОБА_11 невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України не вбачається.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №3911е від 01.12.2023, за даними наданої медичної документації у ОСОБА_8 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової, струсу головного мозку, забійної рани в тім`яно потиличній області ліворуч з наявністю стороннього тіла і м`яких тканинах лівої тім`яно потиличної ділянки; закритого компресійно - уламкового перелому тіла 3-го грудного хребця; садна лівого стегна .

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо сказати, що вони спричинені від дії твердого предмету (предметів), частина яких з обмеженою контактуючою поверхнею, або при ударі об такий (такі), якими могли бути і виступаючі частини салону автомобіля, і осколки скла, за умов дорожньо транспортної пригоди.

Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можна вказати, що ушкодження утворилися незадовго до надання первинної медичної допомоги у приймальному відділенні КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ДМР, тобто можливо і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

За своїм характером, виявлені тілесні ушкодження відноситься до ушкоджень середньої тяжкості.

Суд, безпосередньо дослідивши письмові докази по кримінальному провадженню, доводи захисника ОСОБА_9 в частині визнання недопустимими доказами, які були надані стороною обвинувачення, вважає необґрунтованими з наступних підстав.

У відповідності до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Статтею 87 КПК України визначено недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини і встановлено: недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того, суд зазначає, що вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК України до наданих сторонами доказів, слід виходити з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті (правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08.10.2019 р. в справі № 639/8329/14-к, від 01.12.2021 р. у справі № 501/740/18).

Що стосується доводів захисника ОСОБА_9 про те, що довідки про стан здоров`я ОСОБА_8 та ОСОБА_11 отримані в поза процесуальний спосіб, оскільки ані прокурор, ані слідчий у порядку ст. 163 КПК України не зверталися з відповідним клопотанням до слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме медичних карт чи будь-яких інших медичних документів, які знаходились в медичних закладах, також просила визнати висновок експерта №3828е від 27.11.2023 р. та № 3911е від 01.12.2023р. то такі доводи є не обґрунтованими.

На підставі статті 56 КПК потерпілий є стороною кримінального провадження і має право подавати докази не тільки суду, але й і слідчому. Крім того, за правилами ч. 2 ст. 84 вказаного Кодексу показання потерпілого є процесуальним джерелом доказу.

Отже, виходячи із законодавчих норм, потерпілий наділений правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої злочином шкоди її здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з`ясування всіх обставин, що згідно зі ст. 91 КПК належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово-медичної експертизи за медичною документацією, отриманою від указаної сторони. У такому випадку разом із відповідною постановою слідчий скеровує до експертної установи медичну документацію, яка є об`єктом експертного дослідження. За інших обставин, тобто якщо потерпілий не згодний надати наявні в її розпорядженні необхідні документи, для отримання дозволу на тимчасовий доступ до них слідчий, застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, звертається до суду за правилами глави 15 розділу II КПК.

Так, висновок судово-медичної експертизи від 01.12.2023 №3911е був складений на підставі постанови слідчого від 18.11.2023.

З висновку експерта №3911е вбачається, що для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого було використано належним чином завірену копію медичної карти стаціонарного хворого №1560223, складеної на ім`я ОСОБА_8 у КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Дніпропетровської обласної ради та медичну документацію надану безпосередньо ОСОБА_8 .

У судовому засіданні потерпілий пояснив, що свою медичну картку, він надавав слідчому з метою проведення експертизи.

Право потерпілого надавати докази слідчому протягом кримінального провадження передбачено п. 3 ч. 1 ст. 56 КПК, що і було зроблено у цьому кримінальному провадженні потерпілим.

Доводи сторони захисту про отримання медичної документації потерпілого без ухвали слідчого судді в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 159, ч. 6 ст. 163 КПК України, і як наслідок визнання недопустимим похідного доказу висновку судово-медичного експерта, суд відхиляє з огляду на наступне. Відповідно до ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом, у тому числі, отримання від фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, актів експертиз та ін. в добровільному порядку. Відповідно надання потерпілим медичної документації слідчому не може мати наслідком визнання документу недопустимим доказом. (постанова ВС в справі № 204/4521/18 від 19.05.2021 року).

Відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, не відкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 вказаного Кодексу, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку, і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України.

З урахуванням того, що медична документація була отримана експертом безпосередньо від потерпілого ОСОБА_8 , немає підстав вважати, що висновок судової-медичної експертизи, сформований у тому числі на підставі інформації, викладеної у ній, є недопустимим доказом.

Щодо висновку судово-медичної експертизи №3828е від 27.11.2023 року суд зазначає наступне, на підставі положень ч. 2 ст. 94, ч. 10 ст. 101 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, а висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, який здійснює провадження, однак незгода із висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідному рішенні. Висновок судово-медичної експертизи №3828е від 27.11.2023 року відносно ОСОБА_11 суд не вважає його обов`язковим, а оцінює його разом з іншими доказами, ґрунтуючись на об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Щодо тверджень захисника ОСОБА_9 , що протокол слідчого експерименту з ОСОБА_5 у процесуальному статусі свідка від 18.12.2023 року та висновок експерта №СЕ-19/104-24/1830-ІТ є недопустимими доказами, оскільки за правилами недопустимими є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 18.12.2023 року було проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_5 у процесуальному статусі свідка, який у подальшому набув статусу підозрюваного та обвинуваченого. Так, слідчим не було роз`яснено ОСОБА_5 його права, у тому числі право не свідчити проти себе і відмовитися давати показання, які можуть надалі стати підставою для його підозри чи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Надані ним як свідком під час цього слідчого експерименту відомості та пояснення були використані у якості вихідних даних під час призначення та проведення судової авто технічної експертизи, а в подальшому обґрунтування його винуватості.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що до проведення слідчого експерименту були відсутні дані про те, що саме ОСОБА_5 є винуватим у вчиненні ДТП. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_5 була надана можливість висловити свою власну точку зору з приводу усіх обставин ДТП. При цьому ОСОБА_5 не стверджував, що винний у ДТП та взагалі не надавав ніякої оцінки своїм діям. Крім того, слідчий експеримент проведено з метою відтворення обставин ДТП, а не одержання від ОСОБА_5 викривальних показань. Експертиза, за якою було встановлено, що саме дії ОСОБА_5 призвели до настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у ч. 1 ст. 286 КК, мала місце вже після проведення слідчого експерименту. Таким чином, доводи захисника щодо визнання протоколу слідчого експерименту з ОСОБА_5 недопустимим доказом на підставі ст. 87 КПК є неспроможними.

Суд вважає, що вищевказаний протокол слідчого експерименту є належним та допустимим доказом, отриманий в порядку чинного кримінального процесуального законодавства. Норми ст.240 КПК України надають слідчому право проведення слідчого експерименту із свідком. В протоколі слідчої дії в наявності роз`яснення ОСОБА_5 його прав як свідка, в тому числі право відмовитися давати показання щодо себе, право отримання правової допомоги адвоката, право робити заяви та зауваження.

Щодо доводів захисника ОСОБА_9 про визнання недопустимим доказом висновку експерта №СЕ-19/104-24/1830-ІТ від 16.01.2024 року, який призначений після проведення слідчого експерименту з ОСОБА_5 на підставі постанови слідчого від 29.12.2023 року. При цьому, станом на 29.12.2023р. ОСОБА_13 не була у групі слідчих у даному кримінальному провадженні і постанова стороною обвинувачення надана не була.

В судовому засіданні прокурором надана постанова про призначення судово-автотехнічної експертизи від 12.01.2024 року, яка винесена слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 .

Судом при дослідженні висновку експерта №СЕ-19/104-24/1830-ІТ від 16.01.2024 року було виявлено у вступній частині, із СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла постанова від 29.12.2023 про призначення судової автотехнічної еспертизи за експертною спеціальністю 10.1 (дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод), яку виніс лейтенант поліції ОСОБА_14 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0004066. Вказану дату в постанові 29.12.2023 року суд розцінює як технічну помилку судового експерта.

На думку суду, коли сторона вимагає визнати певні докази недопустимими посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і це не було виправлено в ході кримінального провадження. Для цього сторона, крім іншого, має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення, і скористалася можливостями, наданими їй іншою стороною та/або судом.

При цьому оцінюючи в сукупності зібрані та досліджені докази, суд зазначає, що сторона захисту не навела жодної обставини, на підставі якої можна було б піддати сумніву докази, які надані стороною обвинувачення, на підтвердження вини ОСОБА_5 .

У судовому засіданні судом у повному обсязі було досліджено усі надані стороною обвинувачення докази та документи та під час цього дослідження судом не встановлено їх очевидну недопустимість.

Всі докази на підтвердження вказаних обставин оцінені судом, як кожен окремо, так і в своїй сукупності. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством.

Досліджені в судовому засіданні докази суд вважає належними, оскільки вони стосуються обставин скоєного злочину і мають значення для кримінального провадження; допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання, а також достовірними, оскільки вони не суперечать один одному, доповнюють один одного та такі, що беззаперечно підтверджують винність обвинуваченого ОСОБА_5 у порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_5 про непричетність його скоєння ДТП, оскільки вони суперечать дослідженим доказам у кримінальному провадженні, не відповідають обставинам, встановленим під час судового розгляду, такі показання обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинений ним злочин.

При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не має будь кого не утриманні, не працевлаштований.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який хоча раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив неумисне кримінальне правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, однак протягом судового розгляду вибачення не просив у потерпілого, шкоди не відшкодував, вину у вчиненні ДТП перекладав на свідка, цинічно стверджуючи, що саме він мав переконатися в безпечності переїзду перехрестя, а не він шляхом дотримання ПДР, в останньому слові не вибачився перед потерпілим, обравши неналежну процесуальну поведінку яка створила багаторазові відкладення судового розгляду кримінального провадження внаслідок його безпідставної неявки у судові засідання, що свідчить про не усвідомлення обвинуваченим своєї вини та наслідків, що сталися.

З урахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого є неможливим без відбування покарання та недоцільність застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням і приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, у вигляді обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами, яке є обов`язковим додатковим видом покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави кошти за рахунок проведення експертиз у розмірі 3 029, 12 грн., 1 912 грн., 1 912 грн., 3 029, 12 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2023 року на автомобіль "VOLKSWAGEN T5", р/н НОМЕР_2 - скасувати.

Речовий доказ - автомобіль "VOLKSWAGEN T5", р/н НОМЕР_2 - повернути власнику.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2023 року на автомобіль "Renault Espace", р/н НОМЕР_1 - скасувати.

Речовий доказ - автомобіль "Renault Espace", р/н НОМЕР_1 - повернути власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1