Провадження № 1-кп/947/1048/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2025 року місто Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 10.02.2025 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 1) 31.05.2023 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч.2. ст.15, ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75, п.1, 2 ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 13.05.2025 року звільнено від призначеного покарання вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 31.05.2025 року від відбування покарання у зв`язку з усуненням законом карності діяння; 2) 03.07.2025 року вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 2 роки, без місця реєстрації, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.307 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у невстановлений період часу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, спрямованих на особисте збагачення, переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, організував збут наркотичних засобів, для чого, у невстановлений час та місці, незаконно придбав в невстановленої особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, який почав незаконно зберігати при собі, з метою подальшого збуту наркозалежним особам на території м. Одеси з рук в руки.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, 04 березня 2025 року, близько 16:00 год., ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Одеса, площа Незалежності, поблизу торгового центру «Панорама», здійснив збут оперативному закупному ОСОБА_6 наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісу, маса якого в висушеному стані становить 1,08 г., що містився у одному паперовому згортку, за що отримав грошову винагороду у розмірі 1000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання з метою збуту, та незаконний збут наркотичних засобів.

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, спрямованих на особисте збагачення, переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, ОСОБА_4 , 27 березня 2025 року, більш точний час не встановлено, у невстановленому місці, діючи повторно, незаконно придбав наркотичний засіб,

обіг якого обмежено канабіс, який почав незаконно зберігати при собі, з метою подальшого збуту наркозалежним особам на території м. Одеса з рук в руки.

В подальшому, 27 березня 2025 року, близько 16:40 год., знаходячись за адресою: м. Одеса, площа Незалежності, поблизу торгового центру «Панорама», повторно збув оперативному закупіню ОСОБА_6 , наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, загальна маса якого в висушеному стані становить 1,85г., що містився в двох згортках фольги, за що отримав грошову винагороду у розмірі 1000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, та незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів та обставин, викладених в обвинувальному акті та надав наступні покази.

Пояснив, що на момент вчинення правопорушень перебував у складних життєвих обставинах, не мав постійного джерела доходу, що вплинуло на його поведінку. Підтвердив, що наркотичні засоби, вилучені під час контрольних закупок, належали йому, і визнав факт їх передачі особі, яка брала участь у проведенні оперативних заходів. При цьому будь-яких претензій до працівників правоохоронних органів щодо законності їхніх дій не висловлював, із матеріалами кримінального провадження погодився, заяв чи клопотань, спрямованих на спростування обвинувачення, не подавав. Обвинувачений також зазначив, що усвідомив суспільно небезпечний характер своїх дій, визнає необхідність понести відповідальність згідно із законом, та запевнив суд, що зробив належні висновки, має намір надалі дотримуватися вимог закону, вести законослухняний спосіб життя та не повертатися до протиправної поведінки. Загалом його показання є послідовними, логічними, узгоджуються з фактичними обставинами справи та не суперечать іншим доказам, дослідженим у судовому засіданні.

У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Беручи до уваги, що обвинувачений обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, щиро розкаявся та не заперечував фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, суд, керуючись положеннями частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, після з`ясування думки всіх учасників судового провадження, дійшов висновку про можливість обмеження обсягу дослідження доказів.

Суд роз`яснив сторонам кримінального провадження зміст зазначеної норми закону, відповідно до якої, у разі визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину та за наявності згоди сторін, суд має право не досліджувати ті докази, що стосуються фактичних обставин справи, якщо вони ніким не оспорюються, за умови, що таке обмеження не суперечить завданням кримінального провадження, визначеним статтею 2 КПК України.

Під час судового розгляду суд з`ясував, що учасники процесу не заперечують проти застосування вказаної процедури, погоджуються з тим, що фактичні обставини події встановлені достатньо повно, а визнання обвинуваченим вини не викликає сумнівів у його добровільності та усвідомленості. У зв`язку з цим суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, окрім допиту самого обвинуваченого та вивчення матеріалів, що характеризують його особу, оскільки зазначені обставини не є спірними та підтверджуються сукупністю доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження.

Суд окремо роз`яснив обвинуваченому правові наслідки застосування положень частини третьої статті 349 КПК України, а саме що в такому випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції, оскільки вони визнаються такими, що не підлягають подальшому перегляду. Обвинувачений підтвердив, що зазначене йому зрозуміло, і наполягав на розгляді справи у скороченому порядку.

Таким чином, дотримавшись вимог кримінального процесуального закону, суд дійшов висновку, що обмеження обсягу дослідження доказів не порушує прав сторін, відповідає принципам безпосередності, змагальності та диспозитивності судового розгляду, закріпленим у статтях 22, 23, 26 КПК України, та спрямоване на забезпечення розумних строків судового провадження відповідно до статті 28 КПК України.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання з метою збуту, та незаконний збут наркотичних засобів; та за ч.2 ст.307 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання з метою збуту, та незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із положень статті 50 Кримінального кодексу України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару за вчинене кримінальне правопорушення, але й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самим винним, так і іншими особами.

Суд виходить із того, що покарання повинно бути справедливим, необхідним і достатнім для досягнення мети, передбаченої законом, та ґрунтуватися на принципах виваженості, індивідуалізації та співмірності. Відповідно до статті 65 КК України, при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вплив призначеного покарання на виправлення обвинуваченого та на умови життя його сім`ї.

З урахуванням правових позицій, висловлених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд виходить із того, що покарання має відповідати тяжкості злочину, обставинам його вчинення та особі винного, бути співмірним і справедливим, не перевищувати меж необхідного для досягнення цілей кари та виправлення. Пленум також звертає увагу судів на те, що призначення покарання повинно здійснюватися на основі всебічного, повного й об`єктивного з`ясування всіх даних про особу обвинуваченого, у поєднанні з оцінкою суспільної небезпечності вчиненого діяння.

Таким чином, суд, дотримуючись вимог статей 50, 65 КК України та положень вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, приходить до висновку, що при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому необхідно забезпечити баланс між суворістю реакції держави на злочин та цілями його виправлення, дотримуючись засад гуманізму, законності та справедливості.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Суд ураховує, що обвинувачений повністю визнав свою вину, не заперечував обставин, викладених в обвинувальному акті, добровільно надав показання, які відповідають фактичним даним та сприяли швидкому, повному і неупередженому судовому розгляду справи. Такі дії свідчать про усвідомлення ним протиправності власної поведінки, готовність нести відповідальність і прагнення до виправлення, що вказує на наявність передумов для позитивної ресоціалізації.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, пом`якшуючи обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що призначення покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому, з конфіскацією всього майна, що належить останньому на праві приватної власності в дохід держави, є необхідним і обґрунтованим. Такий вид покарання відповідає принципам виваженості та справедливості, забезпечує виконання мети покарання та слугує попередженням можливих злочинів у майбутньому як для обвинуваченого, так і для інших осіб.

Суд враховує, що вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 03 липня 2025 року ОСОБА_4 вже було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на два роки. Вказаний вирок на момент розгляду цієї справи набрав законної сили та не скасований, що свідчить про наявність чинного попереднього судового рішення, яке підлягає врахуванню при визначенні остаточного покарання за сукупністю вироків відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 остаточного покарання, суд виходить із положень ч. 4 ст. 70 КК України, відповідно до яких у разі, коли після постановлення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами частин 13 цієї статті, тобто за сукупністю вироків.

Таким чином, застосування ч. 4 ст. 70 КК України можливе лише за умови, що злочини, за які постановлено новий вирок, були вчинені до ухвалення попереднього вироку, який залишається чинним і не скасованим.

З матеріалів провадження вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 вчинив до постановлення зазначеного вироку Хаджибейського районного суду м. Одеси, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визначення остаточного покарання за сукупністю вироків.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.01.2024 року у справі № 236/4167/20 сформульовано правовий висновок, згідно з яким у випадку, коли нові кримінальні правопорушення вчинено до постановлення попереднього вироку, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або складання призначених покарань.

Верховний Суд також наголосив у постанові від 16.02.2023 року у справі № 127/2435/21 (провадження № 51-4573км22), що застосування повного поглинення менш суворого покарання більш суворим є виправданим, коли воно відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів, характеристиці особи засудженого та забезпечує досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 05.07.2018 року у справі № 750/6582/16-к (провадження № 51-1639км18) зазначено, що повне поглинення можливе, коли новий злочин є більш тяжким за попередній, а призначене раніше покарання не забезпечує досягнення мети виправлення та превенції.

Враховуючи, що ОСОБА_4 після постановлення попереднього вироку, під час дії пробаційного нагляду, вчинив нові умисні тяжкі злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, що свідчить про відсутність виправлення, суд доходить висновку, що пробаційний нагляд, призначений попереднім вироком, є значно м`якшим і не досягнув своєї мети.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки нових злочинів, повторність їх вчинення, дані про особу обвинуваченого та положення ст. 65, 70 КК України, суд визнає обґрунтованим застосування повного поглинення менш суворого покарання, призначеного попереднім вироком, більш суворим покаранням, визначеним цим вироком

Питання про речові докази, процесуальні витрати та заходи забезпечення кримінального провадження суд вирішує в порядку ст.ст.100, 124, 174 КПК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, у ході досудового розслідування та судового розгляду були вилучені речові докази, зафіксовані в протоколах відповідних процесуальних дій, а також майно, на яке ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 березня 2025 року (справа № 947/11783/25, провадження № 1-кс/947/4610/25) було накладено арешт. Арешт накладено на майно, вилучене під час затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 208 КПК України, а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy A6+», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім-картами НОМЕР_3 і НОМЕР_4 ;

мобільний телефон «LG» (сейф-пакет № RIC2046735);

дві банкноти номіналом 20 гривень (серії ЕЗ0278843, ВУ2470473); одна банкнота 100 гривень (серія ЄЄ9093316); одна банкнота 200 гривень (серія АР2201194) (сейф-пакет № ICR0176599); банківська картка «А-Банк» № НОМЕР_5 (сейф-пакет № ICR0176600).

Оскільки арешт на них був накладений з метою забезпечення збереження доказів, суд приходить до висновку, що арешт підлягає скасуванню на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України. При цьому питання про їх подальшу процесуальну долю вирішується в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Враховуючи характер вилучених предметів та їх значення для кримінального провадження, суд визначає наступне: електронні носії інформації, на яких зафіксовано хід і результати слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, становлять частину матеріалів кримінального провадження і підлягають зберіганню у матеріалах справи; наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс (маса 1,08 г у паперовому згортку та 1,85 г у двох згортках фольги), як предмет злочину, передбаченого ст. 307 КК України, підлягає знищенню як речовий доказ, подальше зберігання якого не має правового сенсу; інші предмети, вилучені під час затримання (мобільні телефони, грошові кошти, банківська картка), підлягають конфіскації в дохід держави.

Щодо процесуальних витрат, суд зазначає, що відповідно до ст.124 КПК України до них належать документально підтверджені витрати, пов`язані із залученням експертів. Як убачається з матеріалів провадження, на проведення експертиз витрачено 7163,10 гривень, що підтверджується відповідними фінансовими документами, долученими до справи. Тому суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у вказаній сумі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 174 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307 та ч.2 ст.307 КК України і призначити покарання:

-за ч.1 ст.307 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

-за ч.2 ст.307 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, с конфіскацією всього майна, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, с конфіскацією всього майна, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного попереднім вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 03.07.2025 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років із конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 розраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 27.03.2025 року, згідно протоколу затримання в порядку ст.208 КПК України від 27.03.2025 року.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України,зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 , термін його попереднього ув`язнення, з 27.03.2025 року по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експертів на загальну суму 7163, 10 гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2025 року (Справа № 947/11783/25, Провадження № 1-кс/947/4610/25), на майно, вилучене в ході затримання особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як підозрюваного у вчиненні злочину у порядку ст. 208 КПК України, за адресою м. Одеса, площа Незалежності, поблизу ТЦ «Панорама», а саме на: мобільний телефон «SamsungGalaxyA6+», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та мобільний телефон «LG» (упаковано до сейф-пакету №RIC2046735); Дві банкноти номіналом по 20 гривень, серія та номер ЕЗ0278843, ВУ2470473; Одну банкноту номіналом 100 гривень, серія та номер ЄЄ9093316; одну банкноту номіналом 200 гривень, серія та номер АР2201194 (упаковано до сейф-пакету №ICR0176599); Банківську картку «А-Банк», № НОМЕР_5 (упаковано до сейф-пакету №ICR0176600).

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

-Електронні носії інформації, на яких зафіксовано хід та результати слідчих (розшукових) та процесуальних дій зберігати в матеріалах справи.;

-Наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, маса якого в висушеному стані становить 1,08 г., що містився у одному паперовому згортку та наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, загальна маса якого в висушеному стані становить 1,85г., що містився в двох згортках фольги знищити.

-Мобільний телефон «SamsungGalaxyA6+», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та мобільний телефон «LG», дві банкноти номіналом по 20 гривень, серія та номер ЕЗ0278843, ВУ2470473; Одну банкноту номіналом 100 гривень, серія та номер ЄЄ9093316; одну банкноту номіналом 200 гривень, серія та номер АР2201194, Банківську картку «А-Банк», № НОМЕР_5 конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1