Справа № 353/383/25
Провадження № 1-кп/353/100/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тлумач кримінальне провадження №0000036, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, розлученого, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей та повнолітнього сина, який є особою з інвалідністю 1 групи, працюючого неофіційно, військовозобов`язаного, депутатом не обирався, раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо колишнього подружжя, потерпілої ОСОБА_5 , що призводить до фізичних та психологічних страждань останньої.

Вказане кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Згідно рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області у справі № 353/1015/24 від 16.01.2025 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який зареєстрований 14.10.2006 року у відділенні РАЦС Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 89 - розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 проживає в одному житловому будинку спільно зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 у АДРЕСА_2 , та пов`язаний з нею спільним побутом і має взаємні права та обов`язки.

Починаючи із початку 2024 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 склались особисті неприязні відносини, у зв`язку із зловживанням ОСОБА_4 спиртними напоями, які супроводжуються постійними сімейними сварками, нецензурною лайкою, образами та вчиненням ОСОБА_4 відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 психологічного насильства в сім`ї.

Так, 03.10.2024 року о 20 год 30 хв ОСОБА_4 , у будинку за місцем свого проживання, по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , в ході якого ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тобто застосовував домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_5 , внаслідок чого завдав шкоду її психічному здоров`ю.

За вказаним фактом працівниками відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в області 03.10.2024 року складено та скеровано до Тлумацького районного суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАД № 206893, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого, 18.11.2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу - в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить сто сімдесят гривень, який останній у встановленому законом порядку не сплатив.

Однак, незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_4 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість, 11.10.2024 року, о 12 год 39 хв по місцю проживання по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 вчинив конфлікт з своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , в ході якого висловлювався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тобто застосував домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_5 , внаслідок чого завдав шкоду її психічному здоров`ю.

За вказаним фактом працівниками відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_4 11.10.2024 року складено та скеровано до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАБ № 992743, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого, 13.11.2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу - в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить сто сімдесят гривень, який останній у встановленому законом порядку не сплатив.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_4 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість 15.02.2025 року близько 17 год 30 хв, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні кухні житлового будинку за місцем свого проживання, на побутовому ґрунті вчинив словесний конфлікт зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , під час якого, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своїй колишній дружині ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілої, наніс декілька ударів кулаком лівої руки в область обличчя останньої, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток спинки носа без зміщення та порушення функції носового дихання, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я, тобто застосував домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно ОСОБА_5 , внаслідок чого завдав шкоду її фізичному та психічному здоров`ю. Таким чином, діяння ОСОБА_4 , є діями фізичного насильства, що вчиняються в сім`ї та характеризуються як кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.

За вказаним фактом сектором дізнання відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління ГУНП в Івано-Франківській області 16.02.2025 року внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України. 27.02.2025 року вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді 150 годин громадських робіт, яке на даний час останній не відбув.

Не припиняючи своїх протиправних дій та продовжуючи свою протиправну поведінку, ОСОБА_4 знову вчинив психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань, які виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях, при наступних обставинах.

Так, 11.03.2025 року близько 15 год 00 хв ОСОБА_4 перебуваючи у будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_5 , яке полягало у висловленні словесних образ нецензурними словами та погрозах їй фізичною розправою, внаслідок чого ОСОБА_5 зазнала психологічних страждань, у зв`язку із чим вона звернулась до відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області із повідомленням про вчинення щодо неї колишнім чоловіком ОСОБА_4 домашнього насильства, що відповідно зафіксовано у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 11.03.2025 рокута кваліфіковано органом досудового розслідування за ст.126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Унаслідок умисних систематичних, протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 завдано фізичних та психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене cтаттею 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто, умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до фізичних та психологічних страждань потерпілої особи.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного та за обставин, наведених у обвинувальному акті та надав показання про те, що він дійсноумисно систематично, у період з квітня 2024 року по березень 2025 року, вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 . Стосунки із останньою погіршилися через те, що він вживав алкогольні напої. Зараз у нього з колишньою дружиною дружні стосунки. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого йому діянні та призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 6 місяців; па підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити йому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 07.10.2025 року у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, більш суворим покаранням, у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 6 місяців, поклавши частину обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України та на підставі ч.3 ст.59-1 КК України покласти на обвинуваченого до пробаційного нагляду обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства», а також на підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК зобов`язати обвинуваченого пройти програму кривдників.

Потерпіла у судовому засіданні просила обвинуваченого покарати на розсуд суду, претензій матеріального та морального характеру до останнього не має.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд, враховуючи викладене, заслухавши учасників судового засідання та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у діях, які виразились у вчиненні домашнього насильства, тобто, умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до фізичних та психологічних страждань потерпілої ОСОБА_5 та кваліфікує його дії за ст. 126-1КК України.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим і передбачене ст. 126-1 КК України, класифікується як нетяжкий злочин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у порядку п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень».

Відповідно до ч.1 ст. 8 Конституції України діє принцип верховенства права. Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляд справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Володіна проти Росії» від 09.07.2019 року (заява № 41261/17) вказав, що обов`язок проводити ефективне розслідування всіх актів домашнього насильства є важливим елементом зобов`язань держави відповідно до статті 3 Конвенції. Для ефективності таке розслідування повинно бути оперативним та ретельним. Влада повинна вжити всіх розумних заходів для забезпечення доказів усправі, включаючи експертизи. Необхідна особлива ретельність при розгляді справ про домашнє насильство, і специфічний характер насильства в сім`ї повинен бути врахований під час судового розгляду.

Суд повторює, що заборона неналежного поводження згідно зі статтею 3 охоплює всі без винятку форми домашнього насильства, і кожен подібний акт породжує зобов`язання розслідувати. Навіть один удар може викликати почуття страху та туги у потерпілої та прагнути зламати її моральний та фізичний опір. Погрози - це форма психологічного насильства, і вразлива жертва може відчувати страх незалежно від об`єктивного характеру таких залякуючих поведінок. Комітет CEDAW зазначив, що, щоб бути визнаним таким, гендерно зумовлене насильство не потребує "прямої та негайної загрози життю чи здоров`ю жертви".

У рішенні «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/13) Європейський суд з прав людини у справі зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На підставі вищенаведеного, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення та його особу, а саме те, що він є середнього віку, має місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей та повнолітнього сина, який є особою з інвалідністю 1 групи, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає дані обставини такими, що дають підстави призначити обвинуваченому покарання, передбачене у межах санкції ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду.

Суд також враховує досудову доповідь Івано-Франківського районного сектору № 5 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 12.09.2025 року, про те, що виконання покарання у громаді можливе лише за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобіганню повторних кримінальних правопорушень щодо даного правопорушника (а.к.п. 68-73).

Крім того, суд бере до уваги позицію сторони державного обвинувачення про призначення обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду та потерпілої, яка просила покарати обвинуваченого на розсуд суду.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив дане кримінальне правопорушення до постановлення 07.10.2025 року вироку Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області, який набрав законної сили та яким він засуджений за ст.390-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, а тому покарання йому слід призначити за правилами, передбаченими в ч. 4 ст.70 КК України, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді пробаційного нагляду з покладенням частини обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України та на підставі ч.3 ст.59-1 КК України покласти на обвинуваченого до пробаційного нагляду обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та досягненням мети покарання.

Згідно довідки Івано-Франківського районного сектору № 5 ДУ «Центр Пробації» від 10.12.2025 року, обвинувачений ОСОБА_4 станом на 10.12.2025 року на обліку у Івано-Франківському районному секторі № 5 ДУ «Центр Пробації» не перебуває та покарання у виді пробаційного нагляду не відбував.

З приводу позиції прокурора щодо одночасного застосування до обвинуваченого обов`язку виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства» та зобов`язання останнього пройти програму кривдників слід зазначити наступне.

Програма для кривдників, що призначається відповідно до ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», яку виконують місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування та пробаційна програма «Подолання домашнього насильства», яку виконують фахівці уповноважених органів пробації, є ідентичними за своєю суттю, методологією та цілями. Обидві програми використовують схожі психологічні підходи, щоб навчити кривдника відповідальності та ненасильницькій поведінці.

Суд вважає, що фактичне одночасне накладення двох сутнісно однакових програм є надмірним, контрпродуктивним і порушує принцип доцільності. Основним негативним наслідком такого дублювання є надмірне обтяження часом, яке безпосередньо перешкоджає ресоціалізації кривдника, зокрема унеможливлення офіційного працевлаштування останнього, оскільки надмірна кількість обов`язкових годин, необхідних для відвідування двох паралельних, але однакових програм, займає значну частину робочого часу. Це фактично унеможливлює повноцінну зайнятість або пошук стабільної роботи, оскільки графіки можуть конфліктувати або бути несумісними з професійними обов`язками.

Також одночасне застосування даних однакових за суттю програм може призвести до підриву реінтеграції, адже відсутність стабільного доходу та зайнятості є одним із головних факторів ризику рецидиву. Таким чином, замість сприяння зміні поведінки, надмірний контроль та навантаження підриває ключові механізми успішної реінтеграції.

Виходячи з вищезазначеного суд приходить до переконання, що для забезпечення ефективності та уникнення підриву ресоціалізації необхідно застосовувати єдине, але комплексне корекційне втручання, інтегроване у процес пробації, яке відповідає вимогам законодавства про запобігання домашньому насильству, але виключає необґрунтоване дублювання програм, а саме: покласти на обвинуваченого обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 судом не встановлено.

Керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2025 року у виді 1 (один) рік пробаційного нагляду, більш суворим покаранням за цим вироком - у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 до пробаційного нагляду обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_6