Справа №463/8689/24
Провадження №1-кс/463/8681/25
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

28 листопада 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, Херсонської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , гурт., громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, -

встановив:

слідчий за погодження з прокурором, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з утриманням в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

Клопотання мотивує тим, що у провадженні слідчих Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000513 від 21.06.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, стрільцем 2 відділення охорони 1 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира, в умовах воєнного стану, 28.09.2023 не прибув на військову службу у розташування роти інженерної підтримки військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зі звільнення та в період з 28.09.2023 по даний час відсутній на службі без поважних причин і не виконує свої службові обов`язки в умовах воєнного стану, чим вчинив нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України.

17.09.2024 солдату ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування та суду, не являється на місце служби з метою ухилитись від проходження військової служби, засобами поштового зв`язку направлено три повістки про його явку до ТУ ДБР у м. Львові та повідомлення про підозру, проте останній до слідчого не з`явився.

24.09.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено, а підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, зазначив, що враховуючи вищенаведені обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що санкція статті за інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачає покарання до 10 років, також ті обставини, що раніше вже неодноразово надавався дозвіл на затримання підозрюваного, вважає не можливим застосувати більш м`який запобіжний.

Захисник у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання слідчого в частині застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як саме такий запобіжний захід забезпечить його належну поведінку та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підозрюваний в судовому засіданні щодо клопотання заперечив. Додатково пояснив, що самовільно залишив місце служби, оскільки не може входити до складу ЗСУ у зв`язку з релігійними переконаннями.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

До Єдиного реєстру досудового розслідування внесені дані за вказаним вище злочином з правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 407 КК України та розпочато кримінальне провадження №0000513 зареєстрованого 21.06.2024.

17.09.2024 солдату ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

24.09.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено, а підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами у їх сукупності, а також поясненнями підозрюваного.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Враховуючи тривале перебування підозрюваного у розшуку, а також суворість передбаченого ч.5 ст. 407 КК України покарання, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ймовірності, що підозрюваний продовжить переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до абз.4 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З приводу заперечень підозрюваного слід зазначити наступне.

Стаття 35 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Відповідно до статей 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу, а захист України, її незалежності та територіальної цілісності України, відповідно до ст. 65 Конституції України є обов`язком громадян України.

Строкова військова служба та військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період це два самостійні види військової служби і Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу» альтернативна служба запроваджується замість проходження саме строкової військової служби, тобто заміна військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на альтернативну (невійськову) службу, цим Законом не встановлена.

Україна запровадила альтернативи військовій службі у мирний час і громадяни України можуть безперешкодно ними скористатися. Проте у воєнний час, під час мобілізації і оборонної війни обов`язок захисту України, яка зазнала агресивного нападу з боку Російської Федерації, покладається на всіх громадян України незалежно від їхнього віросповідання.

Вказані висновки зробив Верховний суд України у постанова ККС ВС від 15 квітня 2025 року у справі № 573/406/24 (провадження № 51-317км25). Де суд також вказує, що перебування держави у правовому режимі воєнного стану є вагомою причиною, щоб вести мову про необхідність виконання військового обов`язку усіма громадянами України. Військовий напад на державу та, відповідно, самооборона проти такої агресії є тим винятковим випадком, який дозволяє державі впроваджувати певні пропорційні обмеження для можливості відмови від військової служби з релігійних мотивів, за яким не можна вести мову про порушення ст. 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Адже і сама Україна є підписантом вказаної Конвенції, а відтак, якщо її існування поставлено під загрозу внаслідок військового нападу, то очевидним є те, що держава повинна вжити всіх можливих заходів для самозбереження (у тому числі мобілізації військовозобов`язаних).

Отже, враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, з метою унеможливити переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, прихожу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 369, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» строком на шістдесят днів, тобто до 26.01.2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1