ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1844/25 Справа № 183/9416/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Оленєгорськ Мурманської області рф, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 Кримінального кодексу України (далі КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2025 року клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 листопада 2025 року включно, без визначення розміру застави.

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 12.09.2025 працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із іншими працівниками ТЦК та СП по АДРЕСА_1 побачили ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В подальшому ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 будучи одягненим у формений одяг Збройних Сил України підійшли до ОСОБА_8 з метою перевірки військово-облікового документа, однак ОСОБА_8 почав вести себе агресивно та від виконання зазначеної вимоги відмовився.

Достовірно знаючи, що перед ним знаходяться військовослужбовці, що здійснюють функції представника влади та уповноважені на перевірку військово-облікових документів у осіб чоловічої статті віком від 18 до 60 років, усвідомлюючи, що останні перебувають при виконанні службових обов`язків, ОСОБА_8 взяв до правої руки ніж, який був пристебнутий ремінцем до його ременя штанів. ОСОБА_12 побачивши вказаний факт забрав ніж, а ОСОБА_8 посадили на заднє сидіння автомобіля «Toyota Land Cruiser» реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого потім поїхали до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою перевірки військово-облікового документа.

Перебуваючи на задньому сидіння автомобіля «Toyota Land Cruiser» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 витяг з кишені розкладний ніж, яким наніс не менше 3 (трьох) ударів ОСОБА_11 в область голови та правого стегна, спричинивши тілесні ушкодження у виді колото-різаних ран в ділянці вушної раковини праворуч, лобної ділянки, верхньої третини правого стегна по латеральній (зовнішній) поверхні та долонній поверхні правої кісті.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК, тобто у посяганні на життя військовослужбовця.

12.09.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК.

12.09.2025 о 11:10 год ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК та того-ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю, необґрунтованістю та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує на недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК, оскільки ОСОБА_8 жодного разу не вчиняв дії, які б свідчили про його намір переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, а інші дані, які б свідчили про наявність цього ризику відсутні. Окрім того, підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , веде господарство, проживає разом зі своєю мамою ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є пенсіонеркою, постійно хворіє, та потребує догляду і фінансової допомоги. Крім того, підозрюваний раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно та працює на тимчасових заробітках.

Окрім того, клопотання не містить посилання на жодні обставини, які б свідчили на користь того, що підозрюваний вчиняв чи буде вчиняти дії, передбачені ст.177 КПК.

Водночас стверджує, що прокурором не доведено неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, а слідчим суддею при ухваленні рішення належним чином не розглянуто можливість їх застосування.

У той-же час наголошує, що підозрюваний зобов`язується з`являтися у судові засідання, ніяким чином не впливати на потерпілого та свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, та не вчиняти нові кримінальні правопорушення.

З огляду на викладене захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2025 року та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а в разі відмови у задоволенні апеляційної скарги в частині обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, розглянути питання щодо визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, та санкція ст.348КК, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ст. 348 КК доведена прокурором та встановлена слідчим суддею під час судового розгляду клопотання, не оспорюється стороною захисту в апеляційній скарзі, а тому згідно ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Зокрема, як зазначив слідчий суддя, про наявність існування вказаних ризиків свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_8 мешкає в одному населеному пункті разом зі свідками та потерпілим, а тому з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, матиме реальну можливість впливати на потерпілого, свідків.

Таким чином, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає його перебуванню в ізоляції від суспільства, репутацію підозрюваного, майновий стан та сімейний стан, який не одружений, проживає з матір`ю, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, та дійшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

На переконання апеляційного суду, аргументи сторони захисту та його посилання на наявність у підозрюваного ОСОБА_8 матері, яка потребує стороннього догляду, постійного місця проживання, позитивної характеристики з місцем проживання, відсутності судимостей, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку суду про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

Також всупереч доводам сторони захисту, слідчий суддя дотримуючись приписів ч.4 ст.183 КПК, правильно не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства. Підстав для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, на чому наполягає сторона захисту, на даному етапі кримінального провадження колегія суддів апеляційного суду також не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 06 листопада 2025 року включно, без визначення розміру застави. Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2025 року, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного за ст.348 КК, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 листопада 2025 року включно, без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4