КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/4728/2025 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засідання -

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2025 року, -

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України майора юстиції ОСОБА_8 , погоджене прокурором третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 липня 2025 року, з визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 16 305 (шістнадцять тисяч трьохсот п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 371 540 (сорок дев`ять мільйонів триста сімдесят одна тисяча п`ятсот сорок) грн. 00 коп. щодо :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді начальника клініки психіатричної (з палатами для наркологічних хворих) - головного психіатра Збройних Сил України Національного Військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,який у підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366-2; ст. 368-5 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави у розмірі триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною тa необґрунтованою, постановленою із недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України і такою, яка, має бути скасована.

Вказує сторона захисту, що судом першої інстанції не надано оцінку тому, що у клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання та додатках до нього фігурують різні суми набутих активів, а від зазначених сум залежить визначення розміру застави.

Крім того, слідчим суддею не враховано, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває більше 4,5 місяці і підозрюваний ОСОБА_7 знаходиться під вартою увесь цей час, проте ні слідством, ні судом не розглядалося, що ризики зменшилися.

Так, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 належать до економічних, а не насильницьких злочинів і по суті слідству потрібно довести, що ОСОБА_7 доручав третім особам придбавати майно і що вони робили це за його кошти, які ніби-то отримані від злочинної діяльності. Жодних фактів отримання неправомірної вигоди не зафіксовано.

Також, у економічних злочинах відсутні знаряддя вчинення злочину, тому є безпідставним посилання на знищення якихось абстрактних речей, документів.

Зазначає, що слідство та прокуратура не мають доказів про те, що автомобіль марки BMW X5, номерний знак НОМЕР_1 вартістю 4 500 309 грн ОСОБА_7 придбав та зареєстрував на ОСОБА_10 .

Окрім того, суддею визначено непомірний розмір застави і не перевірено обґрунтованості застосування саме такого розміру застави.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні головного слідчого управління Служби безпеки України перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000520 від 11.06.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366-2, ст. 368-5 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

20 січня 2025 року ОСОБА_7 в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України затримано, як особу, підозрювану у вчиненні злочину.

21 січня 2025 року, відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366-2, ст. 368-5 КК України.

22 січня 2025 року Шевченківським районним судом м. Києва ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, а саме по 20 березня 2025 року, із визначеннями застави у розмірі застави у виді 16 305 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 371 540 грн.

14.03.2025 заступником Генерального прокурора ОСОБА_13 , строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, а саме до 21.04.2025.

17 березня 2025 року Шевченківським районним судом м. Києва ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 30 днів, а саме по 21 квітня 2025 року, із визначеннями застави у розмірі застави у виді 16 305 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 371 540 грн.

15.04.2025 Шевченківським районним судом м. Києва, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6 (шести) місяців, тобто до 21.07.2025.

17 квітня 2025 року Шевченківським районним судом м. Києва ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, а саме по 15 червня 2025 року, із визначеннями застави у розмірі застави у виді 16 305 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 371 540 грн.

06 червня 2025 року (клопотання датоване 05 червня 2025 року) слідча 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України майор юстиції ОСОБА_8 , за погодження з прокурором третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 16 305 (шістнадцять тисяч трьохсот п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 371 540 (сорок дев`ять мільйонів триста сімдесят одна тисяча п`ятсот сорок) грн. 00 коп.

09 червня 2025 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва клопотання слідчої було задоволено і ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 21 липня 2025 року, з визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої визначено у межах 16 305 (шістнадцять тисяч трьохсот п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 371 540 (сорок дев`ять мільйонів триста сімдесят одна тисяча п`ятсот сорок) грн. 00 коп.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366-2; ст. 368-5 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч доводам автора апеляційної скарги, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366-2; ст. 368-5 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням сторони захисту, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненому злочину, а також з огляду на характер та досить високий ступінь суспільної небезпечності самого злочину, у вчиненні якого він підозрюється. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, тобто заявлені у клопотанні слідчого ризики є реальними і вони на момент розгляду клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою не зменшилися. Тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Таким чином, посилання апелянта на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри та на відсутність у провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід визнати безпідставними.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

В сукупності із обставинами, які приведені вище, для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які звернута увага в апеляційній скарзі.

З урахуванням вказаних обставин слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, при цьому врахувавши, що строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати 60 днів.

Крім того, слідчий суддя, пославшись на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, вмотивовано визначив підозрюваному ОСОБА_7 при продовженні строку тримання останнього під вартою і альтернативний запобіжний захід у вигляді застави розмір якої визначено у розмірі 16 305 (шістнадцять тисяч трьохсот п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 371 540 (сорок дев`ять мільйонів триста сімдесят одна тисяча п`ятсот сорок) грн. 00 коп., як то є можливим відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України.

На переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У зв`язку з чим доводи апелянта, щодо розміру застави, який на думку захисника є занадто високим, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, взявши до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного.

Оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також вислухав і врахував пояснення всіх учасників судового розгляду, на підставі чого прийняв правильне рішення про необхідність продовжити ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 липня 2025 року, з визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 16 305 (шістнадцять тисяч трьохсот п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 371 540 (сорок дев`ять мільйонів триста сімдесят одна тисяча п`ятсот сорок) грн. 00 коп.,то доводи сторони захисту про необґрунтованість і незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді є непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України майора юстиції ОСОБА_8 , погоджене прокурором третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 липня 2025 року, з визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 16 305 (шістнадцять тисяч трьохсот п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 371 540 (сорок дев`ять мільйонів триста сімдесят одна тисяча п`ятсот сорок) грн. 00 коп. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,- без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4