Номер провадження: 11-кп/813/1735/25
Справа № 499/927/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на вирок Іванівського районного суду Одеської області від 24.03.2025 у об`єднаних кримінальних провадженнях кримінальному провадженні №0000051 та №0000053 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Руська Слобідка, Іванівського району, Одеської області, зареєстрованого та проживаючого в будинку АДРЕСА_1 , непрацюючого, який має базову середню освіту, неодруженого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ст. 390-1 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 390-1 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

Відповідно до підпункту «б», пункту 1 частини 1 статті 72 КК України, покарання призначене ОСОБА_8 за цим вироком у виді обмеження волі на строк два роки перевести в більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі, із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, що складає один рік позбавлення волі.

Згідно підпункту «а1», пункту 1 частини 1 статті 72 КК України, не відбуту частину покарання у виді невиконаних 129 днів пробаційного нагляду, яке ОСОБА_8 призначив Іванівський районний суд Одеської області вироком від 24 червня 2024 року перевести в більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі, із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду, що складає 64 дні позбавлення волі.

На підставі статті 71 КК України за сукупності вироків до покарання призначеного за цим вироком, що переведене в один рік позбавлення волі, частково приєднати не відбуту частину покарання, яке призначив: Одеський апеляційний суд вироком від 21 січня 2025 року у виді одного року позбавлення волі, після скасування в частині призначеного покарання вироку Іванівського районного суду Одеської області від 11 квітня 2024 року; Іванівський районний суд Одеської області вироком від 24 червня 2024 року у виді одного року пробаційного нагляду, невідбута частина якого складає 129 (сто двадцять дев`ять) днів пробаційного нагляду, що переведене в 64 (шістдесят чотири) дні позбавлення волі; та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді одного року трьох місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі обчислювати з моменту фактичного затримання та взяття під варту ОСОБА_8 в порядку виконання вироку.

Відповідно до вироку суду першої інстанції досудовим розслідуванням встановлено, що Іванівським районним судом Одеської області ухвалено рішення від 07 травня 2024 року у справі №499/471/24 про видачу обмежувального припису (далі рішення від 07 травня 2024 року), відповідно до якого обвинуваченому строком на 6 місяців було заборонено: перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_9 , в будинку АДРЕСА_1 (далі також будинок); наближатись на відстань ближче 300 метрів до місця проживання (перебування) потерпілої в будинку; особисто і через третіх осіб розшукувати потерпілу, якщо вона за власним бажанням перебуває в місці невідомому кривднику; переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; вести листування, телефонні переговори з потерпілою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (далі також обмежувальний припис).

Згодом, 07 червня 2024 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, обвинувачений діяв умисно, усвідомлював протиправність своїх дій, всупереч рішенню від 07 травня 2024 року, з метою направленою на невиконання обмежувального припису, прийшов до будинку та перебував за місцем проживання потерпілої.

Теж, 24 серпня 2024 року приблизно о 11 годині 00 хвилин, обвинувачений, діяв умисно, усвідомлював протиправність своїх дій, вдруге, всупереч рішенню від 07 травня 2024 року, з метою направленою на невиконання обмежувального припису, прийшов до будинку та вчинив сварку з потерпілою.

За таких фактичних обставин особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 390-1 КК України умисне невиконання обмежувальних приписів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи вирок суду в частині доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, кваліфікацію його дій, прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Доводи обґрунтовує тим, що судовий розгляд обвинувального акту відбувся з викликом сторін, проведенням допиту обвинуваченого та потерпілої, проведенням судових дебатів. Також в ході розгляду судом обвинувальних актів розглянуте питання щодо об`єднання кримінальних проваджень, де з`ясовувалась позиція сторін кримінального провадження. Таким чином, судовий розгляд відбувався не у порядку спрощеного провадження, а при ухваленні вироку в мотивувальній частині суд мав зазначити про встановлені судом обставини в ході засідання та належним чином викласти формулювання обвинувачення, які суд вважає доведеними.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 390-1 КК України в Іванівському районному суду Одеської області у іншому складі суду зі стадії підготовчого судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 , потерпіла ОСОБА_9 будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання не з`явились, клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участі не надходило.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності потерпілих, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності сторони захисту та потерпілої.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, а фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину. Юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим конкретність викладення фактичних обставин у кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення особи, не повинно викликати сумнівів.

За результатами апеляційного перегляду вироку районного суду апеляційним судом встановлені істотні порушення вимог КПК, які у відповідності до положень ст. 412 КПК тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді 1-ої інстанції, з огляду на таке.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, якими є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винуватою, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до вироку, судом ухвалено рішення у порядку спрощеного провадження.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що судовий розгляд обвинувального акту відбувся з викликом сторін, проведенням допиту обвинуваченого та потерпілої, проведенням судових дебатів. Також в ході розгляду судом обвинувальних актів розглянуте питання щодо об?єднання кримінальних проваджень, де з`ясовувалась позиція сторін кримінального провадження.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що судовий розгляд відбувався не у порядку спрощеного провадження, а отже при ухваленні вироку суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку повинен був вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Проте, оскаржуваний вирок суду не відповідає вказаним вимогам ст. 370, 374 КПК України.

Так, за результатами судового розгляду, суд прийшов до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_11 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, доведена у повному обсязі. Однак, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України в мотивувальній частині вироку, судом не сформульоване обвинувачення, яке було визнано ним доведеним за результатами судового розгляду, а лише міститься посилання на формулювання обвинувачення, викладене у обвинувальному акті.

Так, у мотивувальній частині вироку зазначено, що формулювання обвинувачення, визнаного органом досудового розслідування доведеним та стаття КК України, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Разом з тим, вирок не містить посилання на обставини вчинених кримінальних правопорушень, які встановлені судом в ході розгляду.

Правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в постановах Верховного Суду від 01.03.2018 по справі №466/9158/14-к та від 22.03.2018 по справі №521/11693/16-к, а також у постанові від 02.04.2024 у справі №343/1489/20.

Таким чином вирок суду першої інстанції є таким, що не відповідає вимогам процесуального закону.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що вирок суду судом першої інстанції за змістом та формою, не відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, а встановлені порушення, які ним були допущені при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, апеляційний суд визнає істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Як передбачено статтею 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Також апеляційний суд виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, за якими під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися засад законності.

В той же час, відповідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, скасовуючи вирок та призначаючи новий судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Іванівського районного суду Одеської області від 24.03.2025 у об`єднаних кримінальних провадженнях №0000051 та №0000053, яким ОСОБА_8 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 390-1 КК України скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 390-1 КК України в Іванівському районному суду Одеської області у іншому складі суду зі стадії підготовчого судового провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4