Провадження № 1-кп/204/435/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4 ,

за участю представника потерпілого: ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження №0000371, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 вересня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Горлівка, Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утримані маючого сина 2012 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Чечелівського районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження №0000371 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України, оскільки строк давності закінчився.

Захисник в судовому засіданні підтримала клопотання обвинуваченого просила його задовольнити та закрити кримінальне провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання обвинуваченого та просила задовольнити та закрити кримінальне провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Представник потерпілого в судовому засіданні залишив клопотання про звільнення обвинуваченого від відповідальності та закриття кримінального провадження на розсуд суду, просив вирішити питання щодо відшкодування обвинуваченим судових витрат.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_6 о 20 годині 30 хвилин, 23.08.2023 року, знаходився у коридорному приміщенні багатоповерхового будинку біля квартири АДРЕСА_2 , де у нього виник словесний конфлікт на ґрунті раптово неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_8 , після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на завдання побоїв потерпілому. Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на завдання побоїв, ОСОБА_6 , знаходячись в зазначений час та у зазначеному місці, в присутності неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на спричинення побоїв, діючи умисно, перебуваючи позаду потерпілого ОСОБА_8 , раптово наблизився до потерпілого на відстань менше метра, та двома руками схопив за шию, стоячи при цьому майже впритул до потерпілого. Далі, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, продовжував утримувати потерпілого двома руками та розвернув його до себе спиною, намагаючись його втримати, в цей момент потерпілий намагаючись вирватись з захвату ОСОБА_6 , вдарився головою о стіну та впав на підлогу, вдарившись лівою частиною стегна. Далі, не зупиняючись на реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 схопив ОСОБА_8 за шию та наніс один удар правою ногою у стегно, при цьому потерпілий намагався піднятись, проте ОСОБА_6 наніс йому ще один удар кулаком правої руки в область нирок з правого боку, внаслідок чого потерпілий відчув різкий фізичний біль. Таким чином, ОСОБА_6 , умисно наніс побої, які завдали фізичного болю потерпілому ОСОБА_8 і не спричинили тілесних ушкоджень.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у умисному нанесені побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України.

Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки : два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Згідно ч.1 ст.126 КК України, умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за ч.1 ст.126 КК України, яке є кримінальним проступком 23 серпня 2023 року, з дня вчинення даного кримінального правопорушення на даний час минуло більше двох років.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження та отримавши згоду на таке звільнення від обвинуваченого ОСОБА_6 , з огляду на те, що кримінальне правопорушення за яким обвинувачується ОСОБА_6 є кримінальним проступком, та з моменту скоєння кримінального правопорушення минуло більше двох років, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак клопотання слід задовольнити і звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 1 ст. 126 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.

Представником потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про стягнення моральної та моральної шкоди, завданою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 на певному етапі розгляду кримінального провадження тягне за собою суттєвий правовий наслідок, зокрема щодо розгляду цивільних позовів потерпілих.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Окрім того, пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 31.03.1989 року, «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснено, що в разі закриття кримінальної справи цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілих можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_8 захисника ОСОБА_5 про стягнення моральної та моральної шкоди, завданою внаслідок вчинення кримінального правопорушення підлягає залишенню без розгляду, з роз`ясненням позивачам права на звернення з позовом у порядку цивільного судочинства.

Що стосується клопотання представника потерпілого про стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у кримінальному провадженні, суд зазначає наступне.

Процесуальні витрати це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження. Умовно їх можна поділити на: витрати, які учасник кримінального провадження несе самостійно та витрати, які здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Компенсація процесуальних витрат особам, які залучаються у кримінальне провадження, перш за все є важливою гарантією повноти встановлення обставин справи, забезпечує реалізацію принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів, захищає права осіб, що здійснюють у кримінальному судочинстві покладені на них процесуальні обов`язки.

В основі механізму відшкодування процесуальних витрат лежать правовідносини між суб`єктами, що в різних процесуальних статусах залучаються у провадження та несуть у зв`язку з цим витрати, і посадовими особами та органами, які зобов`язані компенсувати зазначені витрати за рахунок публічних або приватних коштів.

При цьому питання розподілу таких витрат повинно вирішуватися індивідуально у кожному кримінальному провадженні з урахуванням всіх обставин їх виникнення, підстав завершення кримінального провадження та судового розгляду.

Так, положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Приписами ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються з: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Аналізуючи приписи кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати), залучення спеціаліста/експерта саме стороною захисту.

Положеннями розділу ІХ КК України визначено правові підстави та порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, однією з яких є закінчення строків давності (ст. 49 КК України).

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені цією статтею строки.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України).

Також варто наголосити на положеннях ч. 2 ст. 122 КПК України, якими визначено, що витрати, пов`язані із участю потерпілих у кримінальному провадженні, залученням та участю перекладачів для перекладу показань підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

З огляду на вищевикладене, керуючись засадами справедливості та враховуючи загальнодозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, наявність факту понесення потерпілим матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, таких витрат.

При цьому, такий висновок не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47 кс 20), у якому зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховючи викладене, суд вважає, що клопотання представника потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_5 про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід по вказаному кримінальному провадженню не обирався.

На підставі викладеного. керуючись, ст. 49 КК України, ст.ст.110, 284, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від відповідальності та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Кримінальне провадження №0000371, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 вересня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України - закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази: DVD-R диск 700 МВ з відеозаписом, який перебуває в матеріалах кримінального провадження №0000371 залишити в матеріалах кримінального провадження №0000371; DVD-R диск 700 МВ з відеозаписом, який перебуває в матеріалах кримінального провадження №0000371 залишити в матеріалах кримінального провадження №0000371.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінального правопорушенням - залишити без розгляду.

Роз`яснити представнику потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_5 право на звернення з позовом у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Суддя ОСОБА_1