У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» про приведення вироку суду відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

1) 02.12.2013 Дніпровським міськрайонним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) 24.06.2016 Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки;

3) 29.05.2019 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, 71 КК України до 9 років 06 місяців позбавлення волі;

4) 15.11.2019 Дарницьким районним судом м. Києва за ст. ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 70 КК України до 9 років 06 місяців позбавлення волі;

5) 21.11.2019 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 9 років 07 місяців позбавлення волі;

засудженого 18.11.2022 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі,

у відповідність до вимог чинного законодавства, -

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» звернувся до суду з поданням в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 5, ч. 3 ст. 74 КК України про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-ІХ) відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник установи подав заяву про розгляд справи без його участі, подання підтримав.

Засуджений згоден на розгляд справи без його участі, подання установи підтримує.

Прокурор подання адміністрації ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» підтримав.

Дослідивши зміст подання, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання, зокрема, про звільнення від покарання у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», статтю 51 Кодексу України про адміністративніправопорушення викладено у новій редакції, відповідно до якої викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вартість якого не перевищує розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення кримінального правопорушення, перестало бути кримінально караним діянням.

За загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання такимзакономчинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, внесені Законом № 3886-ІХ зміни мають зворотну дію у часі, тобто поширюється на діяння, які вчинені до 09.08.2024, тому скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином шкоди меншого розміру, ніж установлено нормою закону.

Судом установлено, що ОСОБА_3 , який відбуває покарання у ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» неодноразово засуджений за злочини проти власності:

1) 02.12.2013 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;.

Відповідно до даного вироку ОСОБА_3 вчинив один епізод крадіжки майна 15.10.2013 на суму 566 грн. 86 коп, за вчинення якого засуджений підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент скоєння правопорушення не перевищувала розміру 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

2) 21.11.2019 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 9 років 7 місяців позбавлення волі.

Згідно з даним вироком ОСОБА_3 вчинив один епізод крадіжки майна 20.03.2016 на суму 7100 грн, який не підлягає декриміналізації та за його вчинення засуджений не підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення перевищувала розмір 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому він є кримінально караним діянням.

3) 18.11.2022 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до даного вироку ОСОБА_3 вчинив три епізоди крадіжок майна: 1) 24.04.2014 на суму 699 грн; 2) 30.04.2014 на суму 5999 грн; 3) 11.07.2014 на суму 14000 грн.

Встановлено, що декриміналізації підлягає один епізод крадіжки майна - куртки чорного кольору від 24.04.2014 на суму 699 грн, за вчинення якої засуджений підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент скоєння правопорушення не перевищувала розміру 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

Водночас інші епізоди крадіжок майна не підлягають декриміналізації та за їх вчинення засуджений не підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення перевищувала розмір 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому вони є кримінально караними діяннями.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, проте, після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Таким чином, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна є по суті зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у КК України цей розмір не визначений, тоді як він указаний у ст. 51 КУпАП.

За таких обставин вчинені засудженим окремі діяння щодо таємного викрадення чужого майна на даний час відносяться до адміністративного правопорушення та не є кримінально - караними. Попри відсутність прямих законодавчих змін до КК України, діючі норми КУпАП дають підстави для висновку про декриміналізацію таких діянь засудженого, враховуючи наступне.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IVцього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» у 2013 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2013 у розмірі 1147 грн.

Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» у 2014 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2014 у розмірі 1218 грн.

Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2016 у розмірі 1378 грн.

З огляду на наведене, оскільки за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2013 ОСОБА_3 вчинив один епізод крадіжки, а саме 12.10.2013 на суму 566 грн. 86 коп., де розмір викраденого майна менший ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (станом на день його скоєння), вчинене ним діяння за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ, не є кримінально караним на даний час, а тому суд дійшов висновку про необхідність звільнення засудженого від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Крім того, за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 18.11.2022 ОСОБА_3 вчинив три епізоди крадіжок майна, один з яких підлягає декриміналізації, а саме 24.04.2014 на суму 699 грн., оскільки розмір викраденого майна менший ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (станом на день його скоєння), тому вчинене ним діяння за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ, не є кримінально караними на даний час, а тому суд дійшов висновку про необхідність звільнення засудженого від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

З урахуванням вищенаведеного, ОСОБА_3 слід вважати засудженим за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 18.11.2022 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Подання ДУ «Житомирська виправна колонія (№ 4)» - задовольнити.

Привести вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2013 стосовно ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2013 у зв`язку з усуненням караності діяння, за які особу засуджено.

Привести вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18.11.2022 стосовно ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 18.11.2022 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом викрадення майна від 24.04.2014 на суму 699 грн. у зв`язку з усуненням караності діяння, за які особу засуджено.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати остаточно засудженим за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 18.11.2022 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати відповідно до вироку Оболонського районного суду м. Києва від 18.11.2022.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її постановлення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя