Справа № 509/531/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №?0000135 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, українця за національністю, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України.

ВСТАНОВИВ:

30.01.2025 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 30.10.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №?0000135 за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

29.10.2024 приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на зупинці «Епіцентр» у селищі Авангард, 7-км, Овідіопольська дорога 1, сіли до маршрутного таксі №?52. Під час поїздки ОСОБА_5 зробив зауваження ОСОБА_4 , внаслідок чого у останнього виник конфлікт. Приблизно о 17 годині 37 хвилин ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 прибули до зупинки маршрутного таксі №?52 у селище Великодолинське Одеського району Одеської області недалеко від супермаркету «АТБ» та ОСОБА_5 пішов у сторону входу до будівельного ринку. Біля входу до будівельного ринку по вул. Чорноморська ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 та на ґрунті особистих неприязних відносин, внаслідок сварки, що відбувалася у маршрутному таксі №?52, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій у вигляді порушення права на життя, здоров`я, особисту недоторканість особи, розуміючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення шкоди здоров`ю іншій особі, діючи з прямим злочинним умислом, умисно наніс ОСОБА_5 удар правою рукою в потилицю. З метою припинення дій ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_5 схопив останнього за руки, після чого вони впали на землю. Підвівшись з землі, ОСОБА_4 зробив кидок ОСОБА_5 через себе, внаслідок чого ОСОБА_5 опинився повторно на землі та ОСОБА_4 наніс один удар п`ятою по голові та один удар по тулубу ОСОБА_5 . Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, садна лобно-тім`яної ділянки зліва, садна потиличної ділянки, садна тім`яної ділянки справа, які спричинили розлад здоров`я терміном понад 6 днів, але не більше 21 дня, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та закритий перелом VI лівого ребра зі зміщенням, пневмоторакс зліва, що спричинили розлад здоров`я тривалістю понад 21 день, та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, враховуючи умисний характер дій, вчинених на ґрунті особистих неприязних відносин ОСОБА_4 , будучи осудною особою, перебуваючи у віці, з якого може наступати кримінальна відповідальність, вчинив з прямим умислом кримінальне правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Кримінальна відповідальність за вказаний злочин відповідно до санкції ч. 1 ст. 122 КК України передбачена у вигляді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Своїми діями ОСОБА_4 також спричинив потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 11291 гривні 74 копійки та моральну шкоду у розмірі 20000 гривень, з приводу чого потерпілим заявлено цивільний позов.

Крім того, цивільний позов було заявлено Національною службою здоров`я України про стягнення з ОСОБА_4 витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_5 у розмірі 2613 гривень 13 копійок.

Потерпілий, цивільний позивач по справі ОСОБА_5 під час судового розгляду справи просив суд задовольнити цивільний позов у повному обсязі. У судовому засіданні, що відбулося 22.09.2025 року, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав заявлений цивільний позов.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав повністю, підтвердив, що погоджується з викладенням фактичних обставин справи, що наведені в обвинувальному акті, та пояснив, що він дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення. Конфлікт з потерпілим у нього виник 29.10.2024 року під час поїздки у маршрутному таксі, а коли він та потерпілий вийшли на одній зупинці у селище Великодолинське Одеського району Одеської області, конфлікт продовжився та згодом ОСОБА_4 почав наносити удари потерпілому, кидати його на землю, від чого він отримав тілесні ушкодження.

У скоєному щиро кається, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, заявлені вимоги за цивільними позовами визнає, обіцяє відшкодувати завдану майнову шкоду.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому правопорушення, які ніким не оспорюються, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Провина обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України, повністю доведена. Тому суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК, кваліфікуючими ознаками якої є умисне завдання тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до досудової доповіді ОСОБА_4 закінчив 11 класів Великодолинського ліцею №?2 Великодолинської селищної ради, подальшу освіту не отримував, так як більше хотів працювати, наразі працює вантажником на ринку, матеріально забезпечує себе та фінансово допомагає бабусі ОСОБА_6 , з якою разом проживає. Ймовірність вчинення повторного правопорушення ОСОБА_4 органом пробації оцінюється середнім рівнем ризику, у зв`язку з чим орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до довідки №?451 КНП Овідіопольської селищної ради «Овідіопольська лікарня» ОСОБА_4 за наркологічною допомогою не звертався, за даними архіву і регістратури картотеки вказаного медичного закладу на обліку не значиться.

Відповідно до довідки №?358 КНП Овідіопольської селищної ради «Овідіопольська лікарня» ОСОБА_4 не перебуває на диспансерному обліку лікаря-психіатра вказаного медичного закладу.

Відповідно до інформації Великодолинської селищної ради громадянин ОСОБА_4 на території Великодолинської селищної ради не зареєстрований, від мешканців селища скарг на нього не надходило. На адміністративній комісії Великодолинської селищної ради не розглядався.

Відповідно до довідки №?129-100922025/51029 ОСОБА_4 раніше не судимий.

Мотиви призначення покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 є осудною особою, яка досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно зі ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами. А також враховує, що відповідно до обвинувального акту обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, відсутні. Також в обвинувальному акті відсутні обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України.

Під час судових дебатів прокурор просив суд призначити обвинуваченому покарання у вигляді трьох років обмеження волі з звільненням ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням на два роки.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судових дебатів просив суворо його не карати.

Отже, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані, які характеризують особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 за місяць до вчинення даного злочину виповнилося 18 років, це людина молодого віку, яка отримала лише середню освіту, закінчив 11 класів Великодолинського ліцею №?2 Великодолинської селищної ради. ОСОБА_4 проживає окремо від батьків та інших членів родини разом зі своєю бабусею. Обвинувачений працює неофіційно вантажником на ринку, раніше не судимий. Спонтанність та імпульсивність дій обвинуваченого під час вчинення ним злочину можна пояснити його недостатньою зрілістю та недостатністю життєвого досвіду, що обмежує його здатність до раціонального вирішення конфліктів.

При цьому суд констатує відсутність підстав для застосування ст. 69 КК України.

Вивчивши особу обвинуваченого, суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення як ним, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень, буде покарання у вигляді обмеження волі на максимальний строк у межах санкції статті, якою передбачена відповідальність за вчинений злочин.

Разом з тим, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання та приходить до переконання про можливість звільнення ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк у два роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Висновки суду за результатом розгляду заявлених цивільних позовних заяв.

Вирішуючи заявлений цивільний позов Національної служби здоров`я України, що був поданий Чорноморською окружною прокуратурою, про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення на суму 2613 гривень 51 копійка, слід зазначити, що цивільний позов обґрунтовано тим, що внаслідок кримінального правопорушення закладом охорони здоров`я було витрачено бюджетні кошти при наданні медичних послуг, пов`язаних з лікуванням потерпілого ОСОБА_5 , який перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області. Вказаний позов визнаний ОСОБА_4 .

Вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , суд зазначає, що цивільний позов обґрунтовано тим, що внаслідок кримінального правопорушення потерпілий зазнав матеріальної шкоди у розмірі 11291 гривень 74 копійки та моральної шкоди у розмірі 20?000 гривень. Вказаний позов визнаний ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з чч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у пунктах 3, 5 Постанови №?4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 зазнавав моральних страждань і переживань внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_4 , які призвели до заподіяння тілесних ушкоджень. Потерпілий тривалий час мав переживати фізичний біль, а також зазнав порушення звичного способу життя, оскільки змушений був витрачати додаткові зусилля на лікування в медичному закладі. Крім того його життя стало переповнене негативними емоціями та психічними переживаннями, що позбавило його можливості реалізувати свої звички та бажання, які він міг би здійснити без витрат часу на підготовку заяв і судових позовів, а також на відвідування органів державної влади для захисту своїх порушених прав. Всі ці обставини негативно позначилися на моральному стані потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За вказаних обставин суд вважає, що вимоги потерпілого про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 20?000 гривень підлягають задоволенню в повному обсязі.

Під час розгляду даної справи було встановлено, що саме неправомірними діями обвинуваченого потерпілому спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, садна лобно-тім`яної ділянки зліва, садна потиличної ділянки, садна тім`яної ділянки справа, які спричинили розлад здоров`я терміном понад 6 днів, але не більше 21 дня. Спричинені тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я. Під час лікування потерпілим було витрачено кошти: на обстеження, на придбання нових окулярів для зору, так як після нанесення тілесних ушкоджень його окуляри були також пошкоджені, та на придбання ліків і лікарських засобів у сумі 11?291,74 (одинадцять тисяч двісті дев`яносто одна гривня сімдесят чотири копійки).

Оскільки, як встановлено судом, неправомірними діями обвинуваченого потерпілому завдано майнової та моральної шкоди на загальну суму у розмірі 31?291 гривні 74 копійки, що визнає обвинувачений, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги цивільного позивача та стягнути з обвинуваченого завдану шкоду.

За вказаних обставин обидва заявлені до ОСОБА_4 цивільні позови підлягають задоволенню.

Процесуальні витрати на проведення експертизи у справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Цивільний позов Національної служби здоров`я України до ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Національної служби здоров`я України грошові кошти у розмірі 2613 гривень 51 копійку.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 31?291 гривень 74 копійки.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме DVD-R диск з відеозаписами камер зовнішнього відеоспостереження, що розташовані за адресою: Одеська область, Одеський район, смт Великодолинське, вул. Чорноморська, 1, та фіксують ділянку пішохідної зони за 29.10.2024, зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1