В И Р О К

Іменем України

24.09.2025 р. м. Жашків

Жашківський районний суду Черкаської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жашків, кримінальне провадження

№ 0000239 від 15.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тетерівка Жашківського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, судимого вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 27.05.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник обвинуваченого ОСОБА_5

У С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний, будучи визнаним військово-лікарською комісією придатним до військової служби за станом здоров`я, всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», строки якої неодноразово продовжувались та яка діє станом на тепер, діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, будучи належним чином повідомленим про необхідність з`явитися на 7 годину 00 хвилин 24 травня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого проходження військової служби, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації шляхом неявки без поважних причин о 7 годині 00 хвилин 24 травня 2024 року до пункту збору за вказаною адресою для направлення для проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період.

В судовому засіданні 10.02.2025 обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, не визнав.

Проте, в судовому засіданні 24.09.2025 обвинувачений ОСОБА_3 під час надання показань визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, та зазначив, що він хотів ухилитись від служби, зараз хоче підписати контракт та підти служити, дійсно відмовився від підпису в повістці, бо хотів ухилитись від мобілізації, при цьому був придатний до служби, підстав для відстрочки не має, не одружений, не працює, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, 22.09.2025 ходив в ТЦК у Жашкові щоб підписати контракт, однак йому надали тиждень для збору документів.

В судових дебатах та останньому слові обвинувачений ОСОБА_3 вказав: «Я розкаююсь у вчиненому, хочу служити, прошу суд пом`якшити покарання».

Тобто, під час надання свідчень суду обвинувачений ОСОБА_3 фактично визнав обставини справи та правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Також винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336КК України, підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, допитані судом свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , показали, що після визнання ОСОБА_3 придатним за станом здоров`я до військової служби йому в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 09.05.2024 ОСОБА_8 хотіла вручити бойову повістку, за якою він повинен прибути для відправки до військової частини для несення військової служби, однак ОСОБА_3 із повісткою ознайомився, проте відмовився від її отримання, мотивуючи це тим, що має поганий стан здоров`я, хворіє на епілепсію та написав про це заяву. У зазначені в повістці дату та час до вказаного у ній місця, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 не прибув та не повідомив про наявність поважних причин для неприбуття.

Із довідки ВЛК від 09.05.2024 № 1724 вбачається, що ОСОБА_3 придатний до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, непридатний для служби у підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, підводних кораблях, у спецспорудах, також у довідці відображено діагноз «ЗЧМТ (2020 р) епіднапади на тлі прийому антикоогулянтів (а.с. 85).

В акті про відмову військовозобов`язаного від отримання повістки (мобілізаційного розпорядження) від 09.05.2024 вказано, що ОСОБА_3 відмовився отримати повістку для прибуття на 7 годину 00 хвилин 24 травня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого проходження військової служби (а.с. 83-83зв.).

Із заяви ОСОБА_3 від 09.05.2024, адресованою начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається, що він відмовляється від військової служби тому, що в нього епілепсія (а.с. 86).

Зазначені у акті про відмову військовозобов`язаного від отримання повістки (мобілізаційного розпорядження) від 09.05.2024 обставини підтверджуються переглянутим судом відеозаписом вручення ОСОБА_3 повістки (а.с. 91).

Із копій сторінок Книги прийому відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що серед відвідувачів з 24 травня 2025 року ОСОБА_3 відсутній (а.с. 88-89).

- Із акту про неприбуття за повісткою вбачається, що ОСОБА_3 24.05.2024 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.90).

Зазначені докази є належними та допустимими, сторона захисту не висловила зауважень щодо наданих стороною обвинувачення доказів.

Суд зауважує, що діагноз на який ОСОБА_3 посилався у заяві про відмову від мобілізації від 09.05.2025, вказаний у довідці ВЛК від 09.05.2024 № 1724, та йому визначено місця служби саме з урахуванням цього діагнозу.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, піддавши їх оцінці, суд приходить до переконання, що своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який на час вчинення цього злочину мав погашені судимості, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, не працює, не одружений.

Щире каяття, висловлене обвинуваченим ОСОБА_3 в судових дебатах та в останньому слові, суд не розцінює як пом`якшуючу покарання обставину, оскільки лише після дослідження доказів, обвинувачений в судовому засіданні 24.09.2025 змінив свою позицію щодо висунутого йому обвинувачення та вирішив щиро покаятись.

Пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини щодо обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлені.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у мінімальній межі, встановленій в санкції ст. 336 КК України, у виді 3 років позбавлення волі.

На думку суду, призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових правопорушень і не становитиме особистий надмірний тягар для особи. Таке покарання буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

У постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 15.02.2021 у справі

№ 760/26543/17 касаційний суд з огляду на неоднаковість застосування ч. 4 ст. 70 КК визначив порядок призначення покарання та надав правовий висновок, згідно з яким, якщо до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, вироком застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, а надалі встановлено, що вона винна у вчиненні інших кримінальних правопорушень, які вчинено до постановлення цього вироку, у таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись залежно від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена на підставі ст. 75 КК, на час ухвалення нового вироку і яке рішення приймає суд під час ухвалення нового вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У разі коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно (п. 23 ППВСУ від 24.10.2003 № 7).

Тобто, цей вирок та вирок Жашківського районного суду Черкаської області від 27.05.2025 у справі № 693/344/25, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, слід виконувати самостійно.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення не застосовувались.

Підстав для обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 342-351, 363-368 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Цей вирок та вирок Жашківського районного суду Черкаської області від 27.05.2025 у справі № 693/344/25, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подачі апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

За приписами ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_9