У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 вересня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 вересня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 24.11.2025.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений просить ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Звертає увагу, що він є військовослужбовцем, має захворювання, постійні проблеми зі здоров`ям та потребує відповідного медичного лікування, яке не може бути отримано під час перебування під вартою, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, раніше не судимий, одружений, має неповнолітню дитину.

Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, перестали існувати.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, без визначення розміру застави.

У клопотанні прокурора стверджується про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора, на наявність цих ризиків вказує те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, та у випадку доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, обвинуваченому загрожує реальне позбавлення волі. Тому, усвідомлюючи тяжкість злочину, будучи обізнаним про покарання, яке загрожує в разі визнання винним за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, обвинувачений може переховуватись від суду.

Крім того, ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні та продовжити злочинну діяльність.

Суд першої інстанції погодився із зазначеними у клопотанні прокурора доводами та дійшов висновку, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 , опинившись на волі, зможе ухилитися від суду, перешкодити здійсненню процесуальних дій, втекти, впливати на свідків, потерпілих з метою зміни їхніх показань та продовжити злочинну діяльність.

На переконання суду першої інстанції, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим ризикам, які не зменшилися та продовжують існувати.

Суд застосував щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу.

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

На розгляді в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000046 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Злочин за ч.2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , відноситься до тяжкого, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Під час судового розгляду прокурором подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , без права внесення застави. В обґрунтування клопотання зазначено, що строк тримання обвинуваченого під вартою спливає, однак ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченому, залишаються та можуть зашкодити виконанню процесуальних обов`язків. Застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, на думку прокурора, не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченого.

Положення закону, яким керувався суд апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.

З матеріалів, наданих апеляційному суду, вбачається, що наразі триває судовий розгляд кримінального провадження №0000046 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Рішення про продовження строку тримання під вартою постановлено за наслідками розгляду клопотання прокурора, тобто в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України.

Що стосується наявності ризиків, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів погоджується з висновками суду, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду; впливати на свідків, потерпілих з метою зміни показань; перешкодити здійсненню процесуальних дій.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів. Оскаржуване рішення про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом, належним чином вмотивовано та постановлено з дотриманням вимог ч. 1 ст. 183 КПК України.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

До обвинуваченого на законних підставах, з огляду на наявність встановлених ризиків, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, судом продовжено строк тримання під вартою. Колегія суддів зазначає, що відсутні підстави для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Хоча згідно наданих захисником довідок обвинувачений має ряд захворювань, але в умовах СІЗО забезпечується надання ув`язненим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам ч. 1 ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим. Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 вересня 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3