Справа № 175/1861/23
Провадження № 1-кп/175/95/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю потерпілої: ОСОБА_4

за участю представника потерпілої: адвоката ОСОБА_5

за участю захисника: адвоката ОСОБА_6

за участю обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000055 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченки Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм, маючого повну загальну середню освіту, одруженого,

обвинуваченого в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

25 грудня 2022 року, у період часу з 08 години 00 хвилин до 10 години 00 хвилин, він, знаходячись на кухні будинку за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки з ОСОБА_4 , на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з умислом, спрямованим на домашнє насильство та заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_4 два удари рукою по тулубу в область спини та два удари рукою по голові в область потилиці, після чого обвинувачений ОСОБА_7 наніс ОСОБА_4 , яка розвернулася до нього обличчям, один удар скалкою в лобну область голови зліва. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_7 наблизився до ОСОБА_4 , яка дерев`яною дощечкою завдала йому один удар в голову, після чого обвинувачений ОСОБА_7 припинив свої злочинні дії та вийшов з будинку до літньої кухні. Після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись на подвір`ї біля літньої кухні за місцем свого мешкання за вказаною вище адресою, умисно наніс ОСОБА_4 один удар правою ногою в область кисті лівої руки, в цей час приїхали працівники поліції та зупинили злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_7 .. Однак, коли працівники поліції поїхали, обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, схопив ОСОБА_4 за волосся та почав тягти її по подвір`ю до будинку, відчинив двері та штовхнув її вперед, внаслідок чого ОСОБА_4 втратила рівновагу, впала лівою стороною на ліву руку на кахельну підлогу на сходи, а обвинувачений ОСОБА_7 вийшов з будинку на подвір`я. У подальшому обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, повернувся до будинку, де ОСОБА_4 лежала на підлозі, піднявся на другий поверх та умисно наніс ОСОБА_4 не менше десяти ударів обома ногами по голові, тулубу, верхнім та нижнім кінцівкам. У такий спосіб обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 такі тілесні ушкодження: закритий перелом лівої променевої кістки зі зміщенням, численні синці голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, умисно, систематично, на ґрунті особистих неприязних відносин, вчиняв по відношенні до своєї дружини ОСОБА_4 психологічне та фізичне насильство, що призвело до її психологічних страждань.

Так, 10 вересня 2022 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив дії психологічного насильства, а саме висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї дружини ОСОБА_7 та погрожував їй фізичною розправою, тобто вчинив домашнє насильство, за що постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2022 року обвинуваченого ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

14 жовтня 2022 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно вчинив дії психологічного та фізичного насильства, а саме висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї дружини ОСОБА_7 та вдарив її декілька разів по обличчю, тобто вчинив домашнє насильство, за що постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2022 року обвинуваченого ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

05 листопада 2022 року, приблизно о 16 годині 50 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив дії психологічного насильства, а саме висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї дружини ОСОБА_7 та погрожував їй фізичною розправою, тобто вчинив домашнє насильство, за що постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року обвинуваченого ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

25 грудня 2022 року, приблизно о 08 годині 40 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно вчинив дії психологічного насильства, а саме висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї дружини ОСОБА_7 та погрожував їй фізичною розправою, тобто вчинив домашнє насильство, за що постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2023 року обвинуваченого ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.

Продовжуючи свої систематичні дії, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , 21 січня 2023 року, у період часу з 08 години 00 хвилин по 09 годину 00 хвилин, умисно вчинив дії психологічного насильства, а саме висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї дружини ОСОБА_4 , здійснював психологічний тиск, висловлював словесні образи, погрози, чим принижував та залякував її, тобто вчинив домашнє насильство.

Внаслідок вказаних вище умисних, систематичних, протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_4 завдано психологічні (моральні) страждання, які є тривалими, інтенсивними і негативними за своїми проявами.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

ІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН.

Під час судового розгляду між потерпілою та обвинуваченим укладена угода про примирення від 20 листопада 2025 року, відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Відповідно до умов наданої угоди, потерпіла та обвинувачений уклали цю угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 122, ст. 126-1 КК України, яка ніким не оспорюється та зазначили істотні обставини для цього кримінального провадження. Сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання: за ч. 1 ст. 122 КК України у виді одного року обмеження волі; за ст. 126-1 КК України у виді одного року двох місяців обмеження волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більше суворим, остаточно призначити покарання у виді одного року двох місяців обмеження волі; із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням обвинуваченого від відбуття призначеного покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Також в угоді зазначено, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого потерпіла не має. В угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ст. 126-1 КК України, визнав повністю та підтвердив суду, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В судовому засіданні потерпіла підтвердила суду, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В судовому засіданні представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 просила суд затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілою та обвинуваченим.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 просила суд затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілою та обвинуваченим.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти затвердження угоди про примирення.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження цієї угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд, вивчивши угоду про примирення та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що укладена між потерпілою та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 122, ст. 126-1 КК України кваліфіковано правильно, ці кримінальні правопорушення згідно з положеннями ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Будь-яких перешкод для укладення та затвердження угоди судом не встановлено, матеріали провадження, які надані суду, таких відомостей не містять.

Суд не досліджує докази у цьому провадженні, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку кримінального провадження, передбаченому положеннями Глава 35 КПК України.

ІІІ. Обставини, які пом'якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння; вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

ІV. Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчинених кримінальних правопорушень, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 офіційно працює, має постійне місце мешкання, за місцем мешкання характеризується задовільно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться.

Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальне правопорушення є нетяжкими злочинами, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. Тому обвинуваченому необхідно призначити узгоджену сторонами міру покарання: за ч. 1 ст. 122 КК України у виді одного року обмеження волі; за ст. 126-1 КК України у виді одного року двох місяців обмеження волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді одного року двох місяців обмеження волі. Також суд, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої обвинувачений за вчинені ним кримінальні правопорушення не уникнув, другорядну роль кари як мети покарання, вважає можливим звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Під час досудового розслідування обвинуваченому був обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строк застосування якого закінчився. Учасники судового провадження клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому в судовому засіданні не заявляли, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 20 листопада 2025 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнати винним за ч. 1 ст. 122, ст. 126-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді одного року обмеження волі;

- за ст. 126-1 КК України у виді одного року двох місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 узгоджене сторонами покарання у виді одного року двох місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на один рік, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: диски із відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 2389 (дві тисячі триста вісімдесят дев`ять) гривень 80 копійок.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 5 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч. 6 чи ч. 7 ст. 474 КПК України; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: