Справа №-613/1283/25 Провадження №-1-кп/613/187/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню №0000195 від 09 квітня 2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів Харківської області, українця, громадянина України, з повною загально середньою освітою, одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Богодухів Харківської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, розлученого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 08 квітня 2025 року, близько 20.00 год., перебуваючи разом з ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, вирішили помститися ОСОБА_8 , який є діючим працівником ІНФОРМАЦІЯ_3 , з приводу безвісного зникнення брата ОСОБА_6 - ОСОБА_9 , шляхом пошкодження автомобіля працівника РТЦК та СП, за допомогою саморобного запалюючому пристрою. В подальшому, того ж дня, ОСОБА_6 , перебуваючи разом з ОСОБА_7 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , взяв запалюючу рідину, яка знаходилась у полімерній пляшці, та дві тканеві рукавички чорного кольору, після чого останні, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи свій раніше виниклий злочинний намір, направлений на умисне знищення чужого майна, діючи умисно, з метою помсти працівникові ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на автомобілі служби таксі, приїхали до продуктового магазину «Посад», який розташовується за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Центральна, буд. 42, де придбали дві пляшки алкогольного напою «Revo», звідки на вищевказаному автомобілі прибули до перехрестя вул. Дем`янівської та пров. Залиманівського в м. Богодухів Харківської області. Близько 21.09 год., продовжуючи свої злочинні дії, направлені на умисне знищення чужого майна, ОСОБА_6 на ОСОБА_7 перебуваючи на пров. Залиманівському в м. Богодухів Харківської області, виготовили саморобний запалюючий пристрій із двох металевих банок із-під напою «Revo», однієї рукавички та запалюючої рідини. Після чого, ОСОБА_6 наказав ОСОБА_7 розбити скло легкового автомобіля марки «Mazda 626» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в свою чергу ОСОБА_7 діючи за вказівкою ОСОБА_6 , наніс один удар по склу автомобіля, однак у зв`язку з прикладанням сили недостатньої для розбиття скла, скло автомобіля залишилось неушкодженим. Після чого, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 впевнившись, що за їхніми діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, помістили саморобний запалюючий пристрій під днище легкового автомобіля марки «Mazda 626» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , який був припаркований поблизу домоволодіння за місцем проживання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_4 , та підпалили його за допомогою запальнички, внаслідок чого сталось загоряння автомобілю марки «Mazda 626» та розпочалась пожежа. Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , покинули місце вчинення кримінального правопорушення, тобто виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінці, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, так як до домоволодіння, під`їхав потерпілий ОСОБА_8 , який побачив пожежу та за допомогою вогнегасника локалізував її. Внаслідок злочинних протиправних дій ОСОБА_6 , та ОСОБА_11 , відбулось пошкодження автомобілю «Mazda 626», державний реєстраційний НОМЕР_1 , а саме: пошкодження лакофарбового покриття панелі підлоги передньої, панелі підлоги центральної, пошкоджено глушник центральний та задній, крім того пошкоджено магістраль газобалонного обладнання автомобіля, а потерпілому ОСОБА_12 , заподіяно майнову шкоду у розмірі 16 766,89 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині свою вину визнав повністю, не заперечував обставини викладені у обвинувальному акті. Пояснив, що 08 квітня 2025 року увечері до нього додому прийшов його знайомий ОСОБА_7 та вони вживали спиртні напої, а саме: горілку та алкогольний напій «Revo». Після 20.00 год. вони поїхали на таксі до магазину «Посад», де придбали 2 баночки алкогольного напою «Revo» та після цього поїхали на вул. Залиманівську. Зазначив, що він давно знає ОСОБА_8 , та знає, що останній працює в ТЦК, тому вирішив йому помститися з приводу безвісного зникнення брата, шляхом підпалу автомобіля. Вони прибули на місце, в баночки з під напою «Revo» залили бензин, який попередньо він взяв з дому, підпалили суміш, коли вогонь розгорівся вони злякались та почали втікати. Розкаявся у скоєному, жалкує, що так вчинив, шкоду потерпілому відшкодував у повному розмірі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині свою вину визнав повністю, не заперечував обставини викладені у обвинувальному акті. Пояснив, що 08 квітня 2025 року близько 19.00 год. він прибув до ОСОБА_6 , з яким вони давно товаришують. Там вони вживали спиртні напої: горілку 0,7 л. та алкогольний напій «Revo». В ході розмови ОСОБА_6 поскаржився на ОСОБА_8 , який працює в ТЦК, та захотів тому помститися, шляхом підпалу автомобіля, за свого зниклого безвісти брата. Після 21.00 год. вони викликали таксі, поїхали до продуктового магазину «Посад» на вул. Центральна, 42, де придбали дві пляшки «Revo» , після чого поїхали на вул. Залиманівську, де проживає ОСОБА_8 . Там вони звільнили пляшки з-під «Revo», залили в них бензин, який ОСОБА_6 взяв з собою з дому, підпалили їх та кинули під автомобіль, який належить потерпілому. Коли вогонь розгорівся, вони злякались та втекли з місця. Зазначив, що у скоєному розкаюється, шкоду потерпілому відшкодував.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 08 квітня 2025 року увечері він поїхав до магазину за продуктами харчування. Коли повертався додому, то побачив вогонь біля свого двору, під`їхавши ближче зрозумів, що горить його автомобіль «Mazda 626» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стояв біля двору. З будинку він виніс вогнегасник та загасив пожежу. Вказав, що вогонь горів під автомобілем, оскільки автомобіль на газу, він хвилювався, щоб не стався вибух, але встиг все загасити. Зазначив, що претензій до обвинувачених він не має, шкоду йому відшкодовано.

Враховуючи те, що обвинувачені в повному обсязі визнали свою вину у інкримінованому їм органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вірно розуміють зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності їх позицій.

Суд дійшов висновку про доведеність винності обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в межах пред`явленого обвинувачення, а саме: у закінченому замаху, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, на умисне знищення чужого майна, вичинене шляхом підпалу та кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого та тяжкість скоєного правопорушення , яке згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, характеристику особистості обвинуваченого, обумовлену тим, що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого та тяжкість скоєного правопорушення , яке згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, характеристику особистості обвинуваченого, обумовлену тим, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, здійснює догляд за своїми батьками, які мають інвалідність та потребують сторонньої допомоги, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так й іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася. Тому при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У частині 2 ст. 65 КК України сформульований принцип доцільності покарання, відповідно до якого винній у кримінальному правопорушенні особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Додержання цих вимог закону припускає, що в кожному конкретному випадку суд, призначаючи покарання, повинен мотивувати, чому саме цей вид покарання він вважає за необхідне призначити винному і чому саме обрана ним конкретна міра цього виду покарання є достатньою для досягнення зазначеної мети. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною.

Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила правопорушення. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Уилкокс и Херфорд проти Сполученого Королівства» (заяви № № 43759/10 та 43771/12), зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання. Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

За таких обставин, з метою попередження нових злочинів, виправлення засуджених, з врахуванням вимог ст. ст. 50, 65, 68 КК України, а також враховуючи ступінь і характер участі кожного обвинуваченого у вчиненому злочині, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в межах санкції визначеної ч. 2 ст. 194 КК України, з врахуванням ст. ч. 2 ст. 15 та ч.2 ст. 28 КК України, у виді позбавлення волі.

В свою чергу призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги позицію потерпілого, якому повністю відшкодовано шкоду і останній не наполягав на суворому покаранні, суспільну небезпечність вчиненого злочину, обсяг заподіяної шкоди, відшкодування завданих збитків, особу обвинувачених, які щиро розкаялися у вчиненому злочині, активно сприяли його розкриттю, характер та ступінь вини кожного з них, а також те, що обвинувачені, запевнили суд, що стали на шлях виправлення, зробивши відповідні висновки, а також встановленні в судовому засіданні пом`якшуючі покарання обставини, які в сукупності дають суду підстави вважати, що виправлення обвинувачених можливе без реального відбуття покарання, суд приходить до висновку про можливе застосувати відносно них ст. 75 КК України і звільнити їх від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки визначенні ст. 76 ч. 1, п. п. 1, 2, ч.4 КК України.

Вирішуючи питання про внесену заставу, визначену ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області 11 квітня 2025 року, у розмірі 90 840 грн., суд приходить до наступного.

Так, ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 11 квітня 2025 року щодо ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 90 840 грн.

Як вбачається з копії квитанції від 14 квітня 2025 року, застава внесена ОСОБА_13 14 квітня 2025 року на рахунок: UA0006674, , банк отримувача ДКС України м. Київ, отримувач ТУ ДСА України у Харківській області, призначення платежу: застава за ОСОБА_6 , ІПН НОМЕР_2 ( справа №613/733/25, провадження №1-кс/613/216/25 від 11 квітня 2025 року), заставодавець ОСОБА_13 , в зв`язку з чим 14 квітня 2025 року ОСОБА_6 було звільнено з-під варти.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Оскільки під час судового розгляду кримінального провадження клопотань про скасування або зміну запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходило, суд не вбачає підстав для скасування або зміни обвинуваченому запобіжного заходу у виді застави до набрання вироком законної сили.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 11 ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 р. № 15 визначено механізм внесення, підтвердження зарахування, повернення та звернення у дохід держави коштів у разі застосування запобіжного заходу у вигляді застави, який обраний з метою забезпечення належної поведінки особи, щодо якої застосовано запобіжний захід, її явки за викликом до слідчого, прокурора або суду, а також виконання інших покладених на неї обов`язків, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 8 Порядку застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.

Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, Верховного Суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжної інструкції, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

Територіальне управління ДСА або апеляційний суд, Вищий антикорупційний суд, Верховний Суд, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, розглядає зазначені документи та протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження за умови зарахування коштів на депозитний рахунок готує та подає до органу Казначейства платіжну інструкцію про повернення коштів.

Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження платіжних інструкцій територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, Верховного Суду, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, до органу Казначейства.

В силу вимог ст. 368 КПК України питання про повернення застави суд має вирішити під час винесення вироку по справі.

Під час перебування під заставою ОСОБА_6 умови запобіжного заходу не порушував, внесена заставодавцем ОСОБА_13 застава в дохід держави не зверталась.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе повернути грошові кошти в розмірі 90 840 ( дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, внесені на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області заставодавцю ОСОБА_13 , після набрання вироком суду законної сили .

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді застави.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

При вирішенні питання щодо процесуальних витрат, судом враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинувачених на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З огляду на викладене, судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні понесені процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 43 921,70 грн., які підлягають стягненню в дохід держави з обвинувачених в рівних частках по 21 960,85 грн., з кожного.

Питання речових доказів суд вирішив відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /П`ЯТЬ/ років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 /ТРИ/ роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Заставу, визначену за ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 11 квітня 2025 року у розмірі 90 840 грн., внесену 14 квітня 2025 року за обвинуваченого ОСОБА_6 ( справа №613/733/25, провадження №1-кс/613/216/25 від 11 квітня 2025 року) заставодавцем ОСОБА_13 на розрахунковий рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області - повернути заставодавцю ОСОБА_13 , відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком суду законної сили.

У разі направлення обвинуваченого ОСОБА_6 для відбування покарання з підстав, визначених ч.2 ст.78 КК України зарахувати в строк відбування покарання період перебування попереднього ув`язнення, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, як день за день, починаючи з 09 по 14 квітня 2025 року.

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /П`ЯТЬ/ років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 /ТРИ/ роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_7 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави (Отримувач коштів ГУК Харків обл./МТГ Харків/24060300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача UA0020649, Код класифікації доходів бюджету 24060300, Стягувач: Держава) витрати на залучення експертів в сумі 43 921 ( сорок три тисячі дев`ятсот двадцять одна) гривна 70 копійок по 21 960 ( двадцять одній тисячі дев`ятсот шістдесят) гривень 85 копійок, з кожного.

Скасувати арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 15 квітня 2025 року.

Речові докази:

-2 металеві банки з написом «REVO Alco Energy», 1 ганчірку , 4 відрізки марлевого бинта, 1 липку стрічку, перчатку, пластикову пляшку з написом « Чудо Сад», які знаходяться на зберіганні в камері схову Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області знищити;

- автомобіль марки «Mazda 626» д.н.з. НОМЕР_1 вважати повернутим власнику ОСОБА_8 ;

-мобільний телефон марки « Moto g04» - вважати повернутим власнику ОСОБА_7 ;

-кофту «HARVEST», піксельну фліс кофту, джинсові штани « BOBRELLI», мобільний телефон «REDMI» model: 23129 RN51X, які знаходяться на зберіганні в камері схову Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області повернути власнику ОСОБА_6 ;

- 2 DVD-R диска, візитну карту служби таксі, чек «ПОСАД ТМ» №005241 зберігати при матеріалах кримінального провадження у розпорядженні прокурора.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженим та прокурору.

Суддя