справа № 166/1900/25
провадження № 1-кс/166/24/26
УХВАЛА

08 січня 2026 року с-ще Ратне

Слідчий суддя Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000416 від 03 листопада 2025 року, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ниці Старовижівського району Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, здобувача освіти 1 курсу денної форми навчання Луцького національного технічного університету, несудимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

установив:

З клопотання вбачається, що ОСОБА_6 у період часу з 21 години 02.11.2025 до 22:00 год 02.11.2025, більш точного часу орган досудового розслідування не встановив, у стані алкогольного сп`яніння перебував поряд із огородженою територією домогосподарства ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник умисел на незаконне заволодіння належним ОСОБА_8 транспортним засобом (автомобілем) марки «RENAULT MASTER», р.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2017 року випуску, який знаходився на огородженій території домогосподраства ОСОБА_7 , розташованого за вказаною адресою. Діючи умисно, з корисливих мотивів, розмуміючи та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, ОСОБА_6 переліз через паркан та проник на територію домогосподарства ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Відчинивши незачинені двері, проник у салон автомобіля, де за допомогою залишеного власником ключа, запустив двигун та виїхав із території домогосподарства ОСОБА_7 . Таким чином, ОСОБА_6 незаконно заволодів належним ОСОБА_8 транспортним засобом (автомобілем) марки «RENAULT MASTER», р.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2017 року випуску, вартістю 722096 грн, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення 03.11.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000416 та розпочато досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

ОСОБА_6 04.11.2025 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а 27 грудня 2025 року - про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, поєднаному з проникненням в інше сховище.

Слідчий суддя Ратнівського районного суду ухвалою від 04.11.25 обрав ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 02 січня 2026 року. 29 грудня 2025 року прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу, яке з незалежних від прокурора причин у строк до 02 січня 2026 року не було розглянуто.

Згідно із клопотанням обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами: рапортом реєстрації заяви, протоколом затримання ОСОБА_6 у порядку ст. 208 КПК України, протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків, протоколами впізнання, іншими матеріалами провадження в сукупності, зібраними в ході досудового розслідування.

На думку прокурора, існують ризики, що дають підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Такі доводи мотивує тим, що ОСОБА_6 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду.

Підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його може бути засуджено до реальної міри покарання, а саме до позбавлення волі строком до 8 років, з метою уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування шляхом перебування в інших населених пунктах, районах та областях, а також виїхати за межі країни, в тому числі у незаконний спосіб.

Крім того, ОСОБА_6 може впливати на свідків та потерпілу, шляхом умовляння схиляти не давати показання, змінити їх на його користь.

На думку прокурора, наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки офіційно ніде не працює, не має офіційного та неофіційного заробітку, а тому буде й надалі продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Уважає, що запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, неможливо, у зв`язку з чим просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України: за першою вимогою прибувати до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утриматися від спілкування з потерпілою ОСОБА_8 , а також свідками; здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області свій паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України (в разі наявності).

Прокурор та слідча клопотання підтримали із підстав, наведених у ньому, просили його задовольнити. Пояснили, що ОСОБА_6 покладені на нього слідчим суддею ухвалою від 04.11.25 обов`язки виконував.

Захисник обґрунтованість підозри не оспорює, однак уважає, що прокурор звернувся із цим клопотанням поза межами строку досудового розслідування, на стадії ознайомлення із матеріалами досудового розслідування, на що, як він уважає, не мав права. Просить у задоволенні клопотання відмовити, поклавши обов`язки, зазначені у клопотанні, без обрання будь-якого запобіжного заходу. Вказав, що транспортний засіб ОСОБА_6 повернув потерпілій ще до внесення відомостей до ЄРДР, всі майнові питання із потерпілою врегулював, має намір клопотати про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 289 КК України.

ПІдозрюваний проти задоволення клопотання заперечив, пояснив, щщо він навчається у м. Луцьку, відтак навчання за умови відбування домашнього арешту в нічний період доби за місцем його постійного проживання у с. Ниці Ковельського району Волинської області досить ускладене. Просить обрати щодо нього особисте зобов`язання.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

У силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, підтверджується наданими слідчою документами, зокрема рапортом реєстрації повідомлення; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.11.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 03.11.2025; протоколом огляду місцевості від 03.11.2025; протоколом огляду місця події від 03.10.2025; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 03.11.2025; протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Установлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Бессієв проти Молдови" вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Таким чином, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, відсутність міцних соціальних зв`язків, свідчать про існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду.

Підставними є доводи слідчої про можливість впливу на потерпілу та свідків, показання яких є вагомими доказами у цьому провадженні, з метою зміни останніми показань у ході судового розгляду.

Ризик учинення іншого кримінального правопорушення з огляду на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, необгрунтований.

Слідча та прокурор, довівши обставини, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину та наявність відповідних ризиків, не довели, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ураховуючи наведене, беручи до уваги, що ОСОБА_6 несудимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, є здобувачем освіти першого курсу денної форми навчання Луцького національного технічного університету, що потребує його особистої присутності в навчального закладі, слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу до підозрюваного у виді особистого зобов`язання та з покладенням на нього відповідних обов`язків зможе забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 290 КПК України підставою для завершення досудового розслідування є визнання зібраних під час досудового розслідування доказів достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, про що прокурор або слідчий, за погодженням прокурора, повідомляє сторону захисту та надає їй доступ до матеріалів досудового розслідування.

Таким чином, визначення моменту завершення досудового розслідування є дискреційним повноваженням слідчого, прокурора, яке, водночас, має бути здійснено у межах строків досудового розслідування, інакше - слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У цьому кримінальному провадженні стороні захисту повідомлено про завершення досудового розслідування, 27 грудня 2025 року надано доступ до матеріалів досудового розслідування. Натепер кримінальне провадження перебуває на стадії ознайомлення стороною захисту із матеріалами досудового розслідування.

Водночас строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування (ч. 5 ст. 219 КПК України).

Слідчий суддя враховує, що окрім ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження, необхідним є складання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, проведення інших процесуальних дій, пов`язаних із закінченням досудового розслідування для прийняття стороною обвинувачення кінцевого процесуального рішення за результатами досудового розслідування.

Отже, незважаючи на завершення досудового розслідування, воно є незакінченим, оскільки обвинувальний акт ще не складений і не направлений до суду, не прийняте інше кінцеве процесуальне рішення в цьому кримінальному провадженні.

Закон, забороняючи проведення слідчих (розшукових) дій на стадії ознайомлення із матеріалами досудового розслідування, не містить заборони звернення сторони обвинувачення із клопотанням про обрання запобіжного заходу. У вказаній ситуації, з огляду на своєчасне звернення прокурора 29 грудня 2025 року із клопотанням про продовження строку домашнього арешту, однак неможливість його розгляду з об`єктивних причин до закінчення строку дії запобіжного заходу, із врахуванням наведених вище доводів слідчий суддя задовольняє клопотання прокурора та обирає запобіжний захід підозрюваному на строк два місяці, однак у межах строку досудового розслідування, момент закінчення якого визначити натепер об`єктивно неможливо.

Керуючись ст.ст. 184, 193, 194, 196 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк два місяці до 08 березня 2026 року включно (у межах строку досудового розслідування) .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- за кожною вимогою прибувати до слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, навчання, роботи;

- утриматися від спілкування із потерпілою ОСОБА_8 , свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ;

- здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області свій паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України (в разі наявності).

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів із дня її проголошення.

Дата оголошення повного тексту ухвали - о 09 год 00 хв 09 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1