Справа № 487/304/26
Провадження № 1-кс/487/584/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2026 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання начальника відділення СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000048 від 13.01.2026 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Одеса, Одеської області, із середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 що перебуває на посаді штаб сержанта ІІІ-категорії групи безпілотних систем у званні молодший сержант, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

встановив:

16.01.2026 начальник відділення слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий зазначає, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 13.01.2026 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

15.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про його задоволення.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив, у разі застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави.

Підозрюваний у судовому засіданні визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, підтримав позицію захисника.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000048 від 13.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

15.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 на виконання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану з Україні», Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, 08.12.2023 призваний на військову службу за мобілізацією на період воєнного стану ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Відтак з 08.12.2023, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 у військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Так ОСОБА_4 , не маючи постійного джерела прибутку, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, у невстановлений під час досудового розслідування дату та час, вступив у злочинну змову із ОСОБА_7 , для здійснення спільної злочинної діяльності, пов`язаної із незаконним придбанням, зберіганням наркотичних засобів та психотропних речовин з метою їх подальшого збуту наркозалежним особам шляхом здійснення поштових відправлень за допомогою доставки товарів ТОВ «Нова пошта».

Реалізуючи спільний корисливий умисел, ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_7 , у невстановлений під час досудового розслідування дату та час, однак не пізніше 13.01.2026, у невстановленої під час досудового розслідування особи, незаконно придбали психотропні речовини, у тому числі, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, в особливо великих розмірах, а також засоби для фасування, зважування та пакування, у тому числі фірмові пакет пакети ТОВ «Нова Пошта». В подальшому вказані психотропні речовини, а також засоби для їх наступного збуту шляхом поштових відправлень, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 незаконно зберігали за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту їх вилучення працівниками правоохоронних органів.

14.01.2026 в період часу з 00.14 по 03.05 години, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучення полімерні пакети із психотропними речовинами, у тому числі особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої забороно - PVP, вагою 87,5985 г, що відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, являються особливо великим розміром психотропних речовин.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріали кримінального провадження, а саме: рапортом про виявлення кримінального правопорушення; рапортом оперативного працівника про встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення; протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України з його особистим обшуком, у ході якого було вилучено психотропні речовини у кількості 25 пігулок, упакування ТОВ «Нова Пошта» та мобільний телефон; висновком експерта від 14.01.2026, де зазначено, що одна пігулки, вилучена у ОСОБА_7 містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - МДМА, вагою 0,1908 грама; рапортом оперативного працівника щодо встановлення адреси, яку ОСОБА_4 спільного із ОСОБА_7 із використовують для зберігання психотропних речовин; протоколом обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_4 , у ході якого було вилучено психотропні речовини в особливо великих розмірах, засоби для фасування, зважування та пакування; висновком експерта від 15.01.2026 щодо одного полімерного пакету з психотропною речовиною, вилученою під час обшуку, де зазначено що речовина у пакеті містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої забороно - PVP, вагою 87,5985; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_7 , де встановлені фотозображення та листування, які стосуються збуту психотропних речовин у тому числі і з ОСОБА_4 ; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_4 , де встановлені фотозображення та листування, які стосуються зберігання та збуту психотропних речовин.

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Фактичні дані, які містяться у наданих органом досудового розслідування доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих у судовому засіданні, слідчий суддя доходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що свідчить таке: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; на даний час органом досудового розслідування здійснюються слідчі (розшукові) дії та проводяться оперативно-розшукові заходи, спрямовані на встановлення шляхів отримання психотропних речовин підозрюваним та інших осіб, які спільно із ним причетні до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим ОСОБА_4 може незаконно впливати на таких осіб з метою отримання необхідних йому свідчень; ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному іншим чином шляхом штучного затягування проведення досудового розслідування (неявка за викликом до органу досудового розслідування або суду, розголошення відомостей результатів досудового розслідування), що може призвести до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного; ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, вчинив злочин, пов`язаний з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, що передбачає наявність корисливого мотиву та свідчить про його антисоціальну поведінку, відносно нього проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у зв`язку з чим підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність або вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Так у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно з рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою не є покаранням за злочин, а його мета дійсно забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної особи, а тому запобіжний захід має бути застосовано із врахуванням всіх обставин кримінального правопорушення, встановлених ризиків та конкретної особи, яка підозрюється у вчиненому.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 неодружений, раніше не судимий, військовослужбовець, має фактичне місце проживання, вчинив кримінальне правопорушення в період воєнного стану.

Отже, враховуючи зазначене вище, зважаючи на початкову стадію досудового розслідування, та з огляду на обставини вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Згідно із положеннями п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, враховуючи, що підозрюваним вчинено особливо тяжкий злочин, пов`язаний із незаконним придбанням та зберіганням особливо небезпечних психотропних речовин, з метою збуту, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні та не застосовувати альтернативний запобіжний захід.

Керуючись ст. 176-178, 183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання начальника відділення СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою до 14.03.2026 року.

Ухвала діє до 14.03.2026 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Заводського

районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1