Справа № 201/8749/19
Провадження № 1-кс/206/139/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Дніпро

в залі суду в м. Дніпрі суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_4 у кримінальній справі № 201/8749/19 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Самарського районного суду міста Дніпра перебуває кримінальна справа № 201/8749/19 (провадження № 1-кп/206/186/24) за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, яка розглядається суддею ОСОБА_4 одноособово.

19 листопада 2025 року обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відвід судді ОСОБА_4 , посилаючись на пункти 3, 4 частини першої статті 75 КПК України.

У заяві зазначено, що, на думку обвинуваченого, наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді, а також її особисту заінтересованість у результатах кримінального провадження.

Обґрунтовуючи заяву про відвід, обвинувачений вказує, зокрема, на такі обставини:

- за твердженням заявника, на суддю ОСОБА_4 нібито здійснюється позапроцесуальний тиск з боку керівництва Самарського районного суду м. Дніпра та керівництва Дніпровського апеляційного суду, з метою впливу на прийняття процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні. Так, заявник стверджує, що після судових засідань суддя ОСОБА_4 нібито викликається до голови суду для отримання вказівок щодо подальших процесуальних дій у справі;

- на думку обвинуваченого, прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 здійснює вплив на суддю під час судових засідань, у тому числі шляхом невербальних сигналів. Також заявник зазначає про нібито наявні позапроцесуальні комунікації між суддею ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_5 щодо ходу розгляду справи;

- обвинувачений вказує, що потерпілий ОСОБА_6 , за твердженням заявника, нібито здійснював спроби неправомірного впливу на суддю ОСОБА_4 шляхом пропозицій майнового характеру;

- заявник вважає, що суддею ОСОБА_4 допущено порушення його права на захист, зокрема шляхом:

- залишення без розгляду поданого ним клопотання про неприпустимість дистанційного судового провадження;

- проведення допиту потерпілого в режимі відеоконференції;

- зачитування обвинувального акту у відсутність захисника.

Крім того, у заяві зазначено, що суддя ОСОБА_4 , на думку заявника, висловлювала особисте негативне ставлення до нього та робила висловлювання, які він сприймає як прояв упередженості.

Також у заяві наведено відомості щодо майнового стану судді ОСОБА_4 , які, на думку обвинуваченого, можуть свідчити про її можливу матеріальну заінтересованість, а також посилання на інформацію з відкритих джерел і журналістських розслідувань щодо діяльності судді.

Заявник вважає, що сукупність наведених обставин створює обґрунтовані сумніви у неупередженості судді ОСОБА_4 та є підставою для її відводу від розгляду даного кримінального провадження.

Також у заяві про відвід обвинувачений зазначає, що, за його твердженням, суддя ОСОБА_4 перебуває у зв`язку з суб`єктом господарювання ТОВ «Адамівка Агро», корпоративні права якого, зі слів заявника, зареєстровані на близьких родичів судді.

На думку обвинуваченого, наведені обставини можуть свідчити про можливу матеріальну заінтересованість судді та, у сукупності з іншими доводами заяви, викликати сумнів у її неупередженості під час розгляду даного кримінального провадження.

Крім того, у заяві про відвід обвинувачений посилається на інформацію з відкритих джерел та журналістських матеріалів, відповідно до яких суддя ОСОБА_4 , за твердженням заявника, брала участь у розгляді справ, пов`язаних з ухиленням осіб від військової служби, у яких, на його думку, ухвалювалися рішення без наявності об`єктивних підстав.

Зазначені обставини, за переконанням обвинуваченого, у сукупності з іншими наведеними доводами, викликають сумніви щодо незалежності та неупередженості судді під час розгляду даного кримінального провадження.

Заявник ОСОБА_3 та його захисник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань від останніх не надходило. Суддя ОСОБА_4 , прокурор та потерпілий у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заяв, клопотань від останніх не надходило.

Суд, вивчивши доводи заявника, викладені в заяві про відвід судді, дослідивши матеріали заяви та проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 80 КПК України, відвід судді може бути заявлений на підставах, передбачених статтями 75, 76 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КПК України, заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України передбачений вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 КПК України визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), заява № 9186/80, рішення від 26.10.1984 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що «навіть видимість може бути важливою» … «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (п. 26). Тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

У справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини вказує на те, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Також Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Водночас слід враховувати те, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Дослідивши доводи заяви про відвід судді, суд приходить до висновку, що наведені обвинуваченим обставини не є такими, що свідчать про наявність передбачених статтею 75 КПК України підстав для відводу судді ОСОБА_4 , з огляду на таке.

Посилання обвинуваченого на нібито наявний позапроцесуальний тиск на суддю з боку керівництва суду, апеляційного суду, прокурора чи потерпілого ґрунтуються виключно на його суб`єктивному сприйнятті та припущеннях.

Жодних об`єктивних даних, доказів або підтверджень існування такого тиску, його характеру, змісту, часу чи наслідків, заявником суду не надано. Зазначені твердження не підтверджені жодними належними та допустимими доказами у розумінні статей 84, 86 КПК України.

При цьому суд враховує, що твердження про втручання у діяльність судді, здійснення тиску або впливу на суд є предметом перевірки у порядку, визначеному кримінальним законом та законодавством про судоустрій і статус суддів, однак не можуть самі по собі, без належного доказового підтвердження, слугувати підставою для відводу судді у конкретному кримінальному провадженні.

Доводи заявника про нібито вплив прокурора на суддю шляхом невербальних сигналів, а також про існування позапроцесуальних комунікацій між ними, не підтверджені жодними фактичними даними.

Сам по собі факт процесуальної взаємодії між судом та стороною обвинувачення в межах судового засідання не може розцінюватися як доказ упередженості судді. Сприйняття заявником поведінки прокурора або судді як прояву упередженості не є достатнім для висновку про наявність об`єктивних підстав для сумнівів у безсторонності суду.

Твердження обвинуваченого про нібито пропозиції потерпілим судді майнових благ мають характер непідтверджених звинувачень, які не підкріплені жодними доказами.

Суд звертає увагу, що самі по собі такі заяви, без надання доказів або встановлення відповідних обставин у передбаченому законом порядку, не можуть бути розцінені як об`єктивні підстави для відводу судді.

Посилання заявника на порушення суддею його права на захист, зокрема щодо розгляду клопотань, проведення допиту потерпілого в режимі відеоконференції, зачитування обвинувального акту у відсутність захисника, стосуються оцінки законності та обґрунтованості процесуальних дій судді. Водночас, такі питання можуть бути предметом перевірки виключно в апеляційному чи касаційному порядку та не є підставами для відводу судді, якщо відсутні докази особистої заінтересованості або упередженості.

Посилання заявника на відомості про майновий стан судді та її можливі зв`язки з ТОВ «Адамівка Агро», корпоративні права якого, за твердженням заявника, зареєстровані на близьких родичів судді, ґрунтуються на припущеннях без надання суду будь-яких доказів з цього приводу. Разом з тим, заявником не наведено жодних даних, які б свідчили про зв`язок зазначених обставин з предметом даного кримінального провадження або про заінтересованість судді у його результатах. Сам по собі факт наявності майна чи родинних зв`язків із суб`єктами господарювання, без встановлення їх впливу на розгляд конкретної справи, не може бути підставою для відводу судді.

Посилання заявника на участь судді у розгляді інших справ, у тому числі пов`язаних з ухиленням від військової служби, а також на журналістські матеріали, мають загальний характер і не містять конкретних обставин, які б об`єктивно свідчили про упередженість судді у даному кримінальному провадженні.

Оцінка діяльності судді в інших справах, так само як і узагальнені публічні твердження, не можуть бути використані як належні та допустимі докази для вирішення питання про відвід.

Суд враховує, що за практикою Європейського суду з прав людини особиста безсторонність судді презюмується доти, доки не буде доведено протилежне, а побоювання сторони щодо упередженості мають бути об`єктивно обґрунтованими.

У даному випадку наведені обвинуваченим доводи не підтверджені належними доказами, мають характер припущення та зводяться переважно до незгоди з процесуальними рішеннями судді, що не є підставою для відводу.

За таких обставин суд доходить висновку, що підстави, передбачені пунктами 3, 4 частини першої статті 75 КПК України, для відводу судді ОСОБА_4 відсутні, а тому в задоволені заяви про відвід судді ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 75, 81, 372 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1