Справа № 304/1154/25 Провадження № 1-кс/304/717/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна,

за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 24.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.2 ст.204 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

18.08.2025 року прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

У поданому клопотанні прокурор зазначає, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ в Закарпатські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 24.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.2 ст.204 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що мешканці м.Ужгород та Ужгородського району, громадяни ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 налагодили на території м.Ужгород та Ужгородського району незаконне виробництво алкогольних виробів, маркованих підробленими марками акцизного податку, їх збереження, транспортування з метою подальшого збуту та збут.

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000009 від 24.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.2 ст.204 КК України.

В ході досудового розслідування проведено комплекс негласних слідчих (розшукових) заходів у відношенні вищевказаних осіб, за результатами проведення яких встановлено, що ОСОБА_4 являється організатором незаконного виготовлення та збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв на території м.Ужгород та Ужгородського району Закарпатської області.

Встановлено, що ОСОБА_4 облаштував наявне в його власності приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , для безпосереднього виготовлення та зберігання алкогольних виробів, з метою його подальшого збуту.

При цьому встановлено, що ОСОБА_4 , з метою незаконного виготовлення, збереження, перевезення фальсифікованих алкогольних напоїв виробів, маркованих підробленими марками акцизного податку, з метою збуту, залучив громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Вказане підтверджується протоколами за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та спостереженням за місцем, в ході проведення яких зокрема зафіксовано факти систематичного продажу незаконно виготовлених алкогольних напоїв за адресами проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 .

Також, встановлено, що ОСОБА_5 здійснює незаконне виготовлення та зберігання алкогольних виробів з метою його подальшого збуту за адресою свого проживання: АДРЕСА_4 , що підтверджується протоколами за результатами проведення зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та спостереженням за місцем.

Реалізація незаконно виготовленої алкогольної продукції маркованої підробленими марками акцизного податку зокрема, здійснюється через продуктові магазини, належний ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_5 та належний ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_6 , що підтверджується протоколами за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж.

Прокурор у клопотанні зазначає, що 13.08.2025 року детективами Територіального управління БЕБ у Закарпатській області на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на який належить ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в ході якого було виявлено та вилучено ємність об`ємом 6 літрів, яка наповнена рідиною прозорого кольору з характерним запахом спирту; мобільний телефон марки «NOKIA android one» модель ТА1104».

13.08.2025 року постановою детектива підрозділу детективів Територіального управління БЕБ в Закарпатській області ОСОБА_10 тимчасово вилучене в ході проведення обшуку майно, а саме мобільний телефон марки «NOKIA android one» модель ТА1104, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано у даному кримінальному провадженні речовим доказом. Винесено постанову про призначення судових експертиз, проведення яких доручено експертам Закарпатського НДКЦ МВС України, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та містить на собі сліди його вчинення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що метою накладення арешту, згідно п.п.1,2 ч.2 ст.170 КПК України, є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації, що має місце у даному випадку.

У клопотання прокурор вказує, що вилучений під час обшуку матеріальний об`єкт може мати доказове значення для проведення досудового розслідування, а тому з метою збереження речових доказів та проведення в подальшому слідчих дій та судових експертиз задля об`єктивного та повного дослідження всіх обставин даного кримінального правопорушення виникла необхідність у застосуванні таких заходів забезпечення кримінального провадження як арешт на вищевказане майно, вилучене в ході проведення обшуку 13.08.2025 за адресою: Закарпатська область м.Ужгород вулиця 128-ї окремої гірсько-піхотної бригади, буд.29, а тому прокурор звертається до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна.

В судове засідання прокурор не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано прокурором ОСОБА_3 заяву, в якій він просить розглянути клопотання без його участі, подане клопотання про арешт тимчасового вилученого майна підтримує у повному обсязі та просить задовольнити клопотання за наведеними у ньому підставами та обґрунтуваннями.

Власник майна, щодо якого вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_6 в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду клопотання прокурора про арешт майна був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте про причину неявки суду не повідомлено, документів на підтвердження поважності причин неявки, суду не надано, заперечень власника майна щодо клопотання прокурора, на адресу суду не подано.

Дослідивши матеріали клопотання прокурора, а також додані до клопотання документи на його обґрунтування щодо необхідності накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, проаналізувавши у їх сукупності докази на підтвердження та обґрунтування заявленого прокурором ОСОБА_3 клопотання, приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про арешт майна, з наступних підстав.

Згідно положень ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 цього Кодексу, зокрема, якщо вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засобі чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди.

Згідно вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно приписів ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно ч.4 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані у випадках, коли їх застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що детективами підрозділу детективів Територіального управління БЕБ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 24.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.2 ст.204 КК України.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 24.10.2024 року вбачається, що на території Закарпатської області функціонує група осіб, яка здійснює незаконний збут, придбання, зберігання та транспортування з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних та тютюнових виробів, які марковані підробленими марками акцизного податку України (а.с.4-5).

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 28.07.2025 року надано дозвіл детективам слідчої групи ТУ БЕБ у Закарпатської області на проведення обшуку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.55-59).

З протоколу обшуку від 13.08.2025 року вбачається, що детективом Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_11 , в присутності двох понятих, за участю власника майна ОСОБА_6 , в період часу з 06-58 год. до 09-00 год. було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 . Та в ході проведення обшуку виявлено в гаражному приміщенні одну бутилку ємністю об`ємом 6 літрів, в якій знаходиться речовина прозорого кольору з характерним запахом спирту, а також мобільний телефон марки «NOKIA android one» модель ТА1104 (без пароля). Виявлені в ході проведення обшуку речі та майно було вилучено та поміщено до пакету синього кольору, опечатано бірками ТУ БЕБ, з підписами детектива, понятих та учасників слідчої дії (а.с.60-62).

Постановою детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_10 від 13 серпня 2025 року, вилучені в ході проведеного 13.08.2025 року обшуку майно, а саме: 1 ємність об`ємом 6 літрів, наповнена рідиною прозорого кольору з характерним запахом спирту, мобільний телефон марки «NOKIA android one» модель ТА1104 - визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні №0000009 (а.с.63-64), що у відповідності до ч.2 ст.167 КПК України - є підставою для накладення арешту.

Беручи до уваги те, що в теперішній час виникла необхідність у застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, а саме в застосуванні такого заходу забезпечення як арешт майна, прокурор у поданому клопотанні просить накласти арешт на зазначене у клопотанні майно, яке належить ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Окрім того, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Частиною 4 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

У свою чергу ч.1 ст 96-1 КК України регламентовано законодавчу догму, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодекс України, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 2 ст.96-1 КК України визначає, що спеціальна конфіскація застосовується (виключно) на підставі: 1) обвинувального вироку суду; 2) ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; 4) ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

У ч.5 ст.96-2 КК України для суду встановлено заборону на застосування спеціальної конфіскації лише до грошей, цінностей та іншого майна, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Абз.2 ч.4 ст.170 КПК України передбачає, що арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 ч.1 статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України правовою підставою для арешту майна є можливість спеціальної конфіскації майна.

З вказаних законодавчих норм слідує, що сторона обвинувачення зобов`язана встановити наявність майна підозрюваного, обвинуваченого на яке може бути накладено арешт з метою забезпечення, у майбутньому, судом спеціальної конфіскації, за суб`єктивними самостійними ознаками (кожна з яких окремо дає підстави для накладення арешту).

При цьому, слід відмітити, що саме наявність вищевказаних ознак являється достатнім чинником для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що узгоджується з вимогами п.2 ч.2 ст.170 КПК України.

У нормах Кримінального кодексу України, окрім конфіскації майна як виду покарання, визначено спеціальну конфіскацію як інший захід кримінально-правового характеру (розділ ХIV Загальної частини „Інші заходи кримінально-правового характеру).

Згідно з абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи, що тимчасово вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, повернення цього майна власнику може призвести до зникнення, втрати та його пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, та з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження, вважаю необхідним винести ухвалу про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що на теперішній час виникла необхідність у застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, а саме в застосуванні такого заходу забезпечення як арешт майна, яке визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні №0000009, та приймаючи до уваги, що повернення тимчасово вилученого майна може привести до зникнення, його втрати, або настанню інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, та з метою досягнення дієвості кримінального провадження, та у разі необхідності проведення в подальшому в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні судових експертиз, а також з метою забезпечення спеціальної конфіскації, вважаю необхідним застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна, вилученого в ході проведеного обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , тому на підставі вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволенню клопотання прокурора про арешт майна - мобільного телефону марки «NOKIA android one» модель ТА1104, який було виявлено та вилучено 13 серпня 2025 року під час обшуку за вищевказаною адресою.

Приймаючи до уваги те, що вищевказане майно у кримінальному провадженні №0000009 є речовим доказом і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини в ході досудового розслідування по ньому, тому слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на тимчасово вилучене 13.08.2025 року майно (мобільний телефон марки «NOKIA android one» модель ТА1104) та заборонити будь-яким особам користуватися, відчужувати та розпоряджатися цим майном до прийняття рішення про скасування арешту.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке тимчасово вилучено в ході проведення обшуку 13.08.2025 року за адресою: АДРЕСА_3 , а саме на:

- мобільний телефон марки «NOKIA android one» модель ТА1104, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити будь-яким особам розпоряджатися, користуватися та відчужувати вищезазначене майно до прийняття рішення про скасування арешту.

Детективу підрозділу детективів ТУ БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_10 вирішити питання щодо подальшого збереження вищевказаного майна, на яке накладений арешт.

Ухвала підлягає негайному виконанню детективами.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, відповідно до п.9 ч.1 ст.309, ст.395 КПК України.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, проте не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1