Справа № 635/2273/25
Провадження № 1-кп/635/913/2025
У Х В А Л А

03 листопада 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання- ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвоката ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляді суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Також, прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

В обґрунтування клопотань прокурором зазначено, що на теперішній час є необхідність продовження раніше обраних відносно обвинувачених запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання вказаних запобіжних заходів, продовжують існувати та обумовлюють необхідність продовження тримання обвинувачених під вартою без можливості внесення застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 не заперечував проти клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував проти клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 не заперечував проти клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 30 грудня 2024 р. ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 лютого 2025 р., без визначення розміру застави. В подальшому зазначений запобіжний захід продовжувався, останній раз ухвалою від 11.09.2025 до 09.11.2025.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 30 грудня 2024 р. ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 лютого 2025 р., без визначення розміру застави. В подальшому зазначений запобіжний захід продовжувався, останній раз ухвалою від 11.09.2025 до 09.11.2025.

У зв`язку зі спливом строку запобіжного заходу прокурор звернувся із клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо клопотання відносно ОСОБА_5 .

Суд бере до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як особливо тяжке, враховує особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, не одружений, раніше неодноразово засуджений останній раз за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 травня 2022 року за ч.2, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 04 червня 2024 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, має зареєстроване місце проживання у м. Мукачево, де не мешкає.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцати років з конфіскацією майна та усвідомлюючи можливу міру покарання, у разі винесення судом обвинувального вироку, ОСОБА_5 за відсутності стійких соціальних зв`язків, може переховуватись від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинуваченому відомі адреси місця проживання потерпілої, свідків і, перебуваючи на свободі, останній може незаконно впливати на вказаних осіб у кримінальному провадженні.

Натомість, на думку суду, ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, прокурором не доведено, оскільки вказівка прокурора на можливе самокалічення та симулювання хвороб обвинуваченим є абстрактним і не підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що обвинувачений раніше неодноразово засуджений до покарання у виді позбавлення волі, звільнений від відбування покарання умовно-достроково у зв`язку із укладенням контракту для проходження військової служби в особливий період, та під час проходження військової служби підозрюється у вчиненні нового особливо тяжкого злочину, тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність у нього стійких соціальних зав`язків, що у сукупності вказує на неможливість запобігання ризикам, зазначеним у пунктах 1, 3, 5 частини 1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, що не пов`язані з триманням під вартою, тому суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи вчинення інкримінованого злочину із застосуванням насильства, підстави для визначення застави відсутні.

Щодо клопотання відносно ОСОБА_4 .

Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як особливо тяжке, враховує особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, не одружений, раніше неодноразово засуджений останній раз за вироком Дзержинського районного суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2024 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, має зареєстроване місце проживання у м. Кривий Ріг.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцати років з конфіскацією майна та усвідомлюючи можливу міру покарання, у разі винесення судом обвинувального вироку, ОСОБА_4 за відсутності стійких соціальних зв`язків, може переховуватись від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинуваченому відомі адреси місця проживання потерпілої та свідків і, перебуваючи на свободі, останній може незаконно впливати на вказаних осіб у кримінальному провадженні.

Натомість, на думку суду, ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, прокурором не доведено, оскільки вказівка прокурора на можливе самокалічення та симулювання хвороб обвинуваченим є абстрактною і не підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що обвинувачений раніше неодноразово засуджений до покарання у виді позбавлення волі, звільнений від відбування покарання умовно-достроково у зв`язку із укладенням контракту для проходження військової служби в особливий період та під час проходження військової служби обвинувачується у вчиненні нового особливо тяжкого злочину, тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність у нього стійких соціальних зав`язків, що у сукупності вказує на неможливість запобігання ризикам, зазначеним у пунктах 1, 3, 5 частини 1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, що не пов`язані з триманням під вартою, тому суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи вчинення інкримінованого злочину із застосуванням насильства, підстави для визначення застави відсутні.

Керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 продовжити на шістдесят днів - до 01 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченими в той же строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.

Суддя ОСОБА_1