Єдиний унікальний номер: 343/1608/25
Номер провадження: 1-кп/343/131/25
У Х В А Л А

про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

12 грудня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження № 1-кп/343/131/25, справа № 343/1608/25, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000385 від 07.11.2024, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 149 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Долинського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 149 КК України.

Прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, яке завчасно вручено для ознайомлення обвинуваченому, що останній підтвердив у судовому засіданні.

Клопотання прокурор мотивував тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, максимальне покарання за які передбачене у вигляді позбавлення волі на строк до дев`яти років. Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. На даний час продовжують існувати ризики, які існували під час досудового розслідування та були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, які передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, адже він усвідомлює можливість позбавлення його волі та усвідомлює про можливу неминучість покарання; незаконного впливу на свідків, оскільки обвинуваченому відомі їх дані, у наслідок чого він може здійснювати на них тиск.

Прокурор підтримав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважають, що ризики надумані та необгрунтовані, тому особисте зобов`язання було б достатнім заходом та забезпечить належну поведінку обвинуваченого.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши заявлене клопотання, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як визначено ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту обгрунтоване тим, що на даний час ризики та обставини, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого, не змінилися та продовжують існувати.

Так, у разі визнання обвинуваченого винним в інкримінованих йому злочинах, останній може понести реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Тобто ризик втечі для обвинуваченого може бути менш небезпечним, ніж призначене покарання і його відбування, а тому існує ризик, пердбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також суд уважає, що до безпосереднього сприйняття показань свідків у даному кримінальному провадженні, дійсно, існує ризик впливу на останніх з боку обвинуваченого, якому відомі їх особисті дані, з метою тиску на них та спонукання зміни показань на його користь.

Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Натомість вважає необгрунтованими доводи обвинуваченого та захисника про відсутність підстав щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки при розгляді клопотання прокурор довів об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 домашнього арешту, а суд перевірив наявність ризиків, визначених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, застосувати інші, більш м`які види запобіжних заходів, неможливо, оскільки такі не забезпечать запобіганню вищевказаним ризикам. Натомість домашній арешт буде достатньо суворим запобіжним заходом, який повною мірою зможе запобігти вказаним вище ризикам.

Таким чином, з огляду на викладене вище, клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому задовольнити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 19:00 год до 07:00 год, продовжити на строк 2 (два) місяці, тобто до 12 лютого 2026 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 на строк 2 (два) місяці, тобто до 12 лютого 2026 року, такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Калуського району Івано-Франківської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Долинського районного сектору Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , який виданий 05.12.2022 та дійсний до 05.12.2032, або інші наявні документи, що дають право на виїзд за межі території України.

Копію ухвали про продовження запобіжного заходу передати для виконання відділенню поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що, відповідно до ч. 5 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1