ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2784/25 Справа № 331/8343/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000120 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матвіївка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, не маючого освіти (1 клас), офіційно не працевлаштованого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

-15.05.2019 р. Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 187 КК України до 6 років позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України з конфіскацією майна, 19.09.2019 р. звільненого по відбуттю покарання

визнано винним за ч. 4 ст. 187 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за вчинення злочину при таких обставинах.

22 жовтня 2023 року приблизно о 18 годині 10 хвилин ОСОБА_8 , будучи особою, раніше засудженою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які в установленому законом порядку не знята та не погашена, знаходячись біля металевого гаражу «Прийом вторсировини» по вулиці Залізничній в м. Запоріжжя, діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р., керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, напав на ОСОБА_9 шляхом застосування до неї фізичного насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилося у нанесенні удару по голові в область потилиці, від якого потерпіла втратила свідомість та впала на землю.

Надалі ОСОБА_8 , скориставшись безпорадним станом потерпілої ОСОБА_9 , заволодів майном останньої, а саме:

- сумкою з гаманцем червоного кольору, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять;

- банківськими картками: «Приват Банк» № НОМЕР_1 , «А-Банк» № НОМЕР_2 , «А-Банк» № НОМЕР_3 , «ПУМБ» № НОМЕР_4 , які матеріальної цінності для потерпілої не становлять;

- грошовими коштами на суму 3300 гривень;

- ID-паспортом на ім`я ОСОБА_9 , який матеріальної цінності для потерпілої не становить;

- ключами від будинку, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять.

Після скоєного ОСОБА_8 , утримуючи при собі зазначене майно, зник з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тобто заволодів майном ОСОБА_9 на суму 3300 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , вказує, що вирок суду незаконний та підлягає скасуванню. Зауважує, що суд першої інстанції призначив занадто суворе покарання, яке не відповідає обставинам вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого. Зауважує, що слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_9 є недопустимим доказом; відсутні докази на підтвердження саме розбійного нападу, а не крадіжки майна. Кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 187 КК України є невірною. Просить вирок суду скасувати, призначити новий судовий розгляд.

Від прокурора надійшли заперечення на апеляційну скаргу сторони захисту, в яких він вказує, що сукупність наявних в справі доказів підтверджує правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , зокрема це доводиться показами потерпілої, відеозаписами з камер спостереження та слідчим експериментом за участю потерпілої. Зауважує, що призначене обвинуваченому покарання є законним та обґрунтованим. Просить вирок суду залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Як передбачено ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За таких обставин, виходячи з вимог апелянтів та з метою повноти апеляційного розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне перевірити вирок суду першої інстанції на відповідність вимогам ст. 370 КПК України в повному його обсязі і зазначає про таке.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відносно доводів апеляційної скарги щодо показань потерпілої, колегія суддів зауважує про таке.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції допитано у судовому засіданні потерпілу ОСОБА_9 , яка пояснила, що 22 жовтня 2023 року в супермаркеті «АТБ» ОСОБА_8 , якого вона бачила вперше, підійшов до неї та запропонував випити алкогольні напої. Далі ОСОБА_8 купив алкогольні напої, вони вийшли з магазину, пішли по вулиці, зупинились біля сходинок біля гаражу та почали розпивати алкогольні напої. Минуло приблизно хвилин двадцять, жодних конфліктів між ними не було, коли вона відчула удар по голові та втратила свідомість. Після того, як вона прийшла до тями, то зрозуміла, що лежить на спині трохи боком на парапеті, а її сумка із гаманцем зникла. ОСОБА_8 поруч також не було. Тоді вона пішла додому та викликала працівників поліції. Наголошує на тому, що випили вони небагато, приблизно 2-3 рюмки, вона почувалась нормально та все пам`ятала. Наполягала на тому, що відчула удар по голові, але крім неї та ОСОБА_8 поруч нікого не було, тому, на її думку, саме ОСОБА_8 ударив її та забрав її речі із грошима, оскільки ще в магазині він побачив, що у неї в гаманці є гроші та вирішив заволодіти ними. Заперечує той факт, що вона могла заснути на вулиці після вживання алкогольниї напоїв. На теперішній час з викраденого майна їй було повернуто тільки паспорт, банківські картки та гаманець, без грошових коштів, які в ньому знаходились, тому просила суд стягнути з обвинуваченого на її користь матеріальну шкоду у розмірі 3300 грн., яку до сьогодні обвинувачений їй не повернув.

Вказані покази потерпілої ОСОБА_9 підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 , в ході якого остання детально пояснила, що вона перебувала на ділянці місцевості виключно з ОСОБА_8 , де вживала з ним алкогольні напої та в подальшому отримала удар і втратила свідомість. Про подію кримінального правопорушення повідомила правоохоронні органи. Вказаний слідчий експеримент проведено під час досудового розслідування та з цього часу минув значний проміжок часу, однак покази потерпілої ідентичні.

Не дивлячись на те, що під час досудового розслідування не проводиласть судово-медична експертиза для встановлення ступеню тяжкості отриманих потерпілою тілесних пошкоджень, у ході судового розгляду потерпіла показала, що у результаті завдання їй удару суттєвих пошкоджень у ділянці голови не було, тому вона за медичною допомогою не зверталась, однак саме через удар по голові вона втратила свідомість на певний час. Крім того, нанесений удар був заподіяний у життєво-важливий орган голову, зненацька, від цього удару вона втратила свідомість та впала на спину, що могло потягнути за собою непередбачувані наслідки для життя та здоров`я потерпілої, виключно шляхом подолання опору потерпілої особи ОСОБА_8 зміг заволодіти її майном, а тому дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органом досудового розслідування саме як розбій.

Крім того, як встановлено в ході судового розгляду, місце вживання алкогольних напоїв обирав обвинувачений, сам обвинувачений заволодів грошовими коштами та майном потерпілої особи виключно в період, коли вона не могла дати йому опір.

За вказаних обставин колегія суддів відхиляє версію сторони захисту про відсутність удару від ОСОБА_8 потерпілій і підтверджує правильность кваліфікації його дій.

Посилання на недопустимість протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 є безпідставними, адже в ході вказаної слідчої дії потерпіла розповіла та детально показала яким чином отримала удар від ОСОБА_8 , як втратила свідомість і як в подальшому виявила факт відкритого викрадення майна, при цьому детально описала подію зустрічі з ОСОБА_8 , здійснення купівлі товарів в магазині та слідування на ділянку місцевості, де за ними ніхто не спостерігав.

Відносно доводів апеляційної скарги щодо суворості призначеного обвинуваченому покарання слід зауважити про таке.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, офіційно не працює, законного джерела прибутку не має, офіційно не одружений, однак на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, під наглядом лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває. Також заслуговує на увагу та обставина, що ОСОБА_8 раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів, до нього застосовувався інститут призначення менш суворого покарання, ніж передбачено Законом (ст. 69 КК України), інститут звільнення від відбування призначеного покарання (ст. 75 КК України), однак обвинувачений знов вчинив особливо тяжкий злочин, що свідчить про злочинницький спосіб життя обвинуваченого.

Таким чином, вирок суду законний та обгрунтований, підстав для його зміни чи скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2025 рокувідносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: