Провадження № 11-кп/4823/209/26
Категорія - ч. 5 ст. 111-1 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження:

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000049 від 22 березня 2024 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2025 року,

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Зоринськ Алчевського району Луганської області, громадянки України, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 5 ст. 111-1 КК України,

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 засуджена за ч. 1 ст. 110 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з конфіскацією всього майна, що належить їй на праві власності;

за ч. 5 ст. 111-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на десять років та з конфіскацією всього майна, що належить їй на праві власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначене покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на десять років та з конфіскацією всього майна, що належить їй на праві власності.

Строк відбування основного покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 на виконання вироку.

Застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишений без зміни.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3 183 грн. 60 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Як установив суд, у березні-квітні 2014 року у м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія російської федерації, шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України, у зв?язку з чим з 07 квітня 2014 року та по даний час територія м. Зоринськ та Алчевського району окупована представниками рф.

У окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 11 травня 2014 року було проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Луганської народної республіки», за результатами якого 12 травня 2014 року проголошено створення незаконного псевдо державного утворення «Луганська народна республіка» (далі «ЛНР»).

3 метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ЛНР» представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ЛНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

У результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації та відповідно до Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18 січня 2018 року, Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16 вересня 2014 року визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07 листопада 2014 року, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

У подальшому, 24 лютого 2022 року російською федерацією здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та відкрите захоплення її території. У результаті вищезазначених подій, значна частина території Луганської області опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій російської федерації на територій Луганської області.

З метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, на тимчасово окупованій частині Луганської області, з числа представників незаконного збройного формування так званого «ЛНР», створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій, та, згідно Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18 січня 2018 року, є органами окупаційної адміністрації російської федерації.

20 вересня 2022 року так званою «Луганською народною республікою» прийнято «Закон о референдуме Луганской Народной Республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации», з метою організації незаконного референдуму на тимчасово окупованій територій Луганської області утворено територіальні комісії, в тому числі територіальна комісія в м. Зоринськ Луганської області.

Також, 20 вересня 2022 року так званим «Народным Советом ЛНР» прийнято «Постановление № 893-HС о назначении референдума Луганской Народной Республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации», яким призначено проведення «референдуму», визначено питання та дні голосування 23 вересня 2022 року -27 вересня 2022 року.

Громадянка України ОСОБА_8 , усвідомлюючи факт збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, а відтак усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, водночас підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у тому числі щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів російської федерації, які передбачають перебування України у сфері її впливу, а також з корисливих мотивів та хибного почуття кар`єризму, вирішила використати факт встановлення окупаційної влади на території Алчевського району, Луганської області у своїх особистих інтересах з метою одержання винагороди від окупаційної влади та пропозицій подальшого працевлаштування в таких органах (установах), та приблизно в середині вересня 2022 року добровільно погодилася взяти участь в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території м. Зоринськ Луганської області, мовою оригіналу «референдум Луганской Народной Республики по вопросу вхождении в состав российской федерации на правах субъекта российской федерации» (далі «незаконний референдум»), як голова «участковой избирательной комиссии избирательного участка № 2112».

Після цього, з метою представлення окупаційній владі своєї особистої прихильності, формування в населення Алчевського району Луганської області думки невідворотності встановлення та утвердження російської окупації як сяйної законної влади на цій територій просуваючи ідеї проросійської спрямованості, перебуваючи на окупованій території м. Зоринськ Луганської області, не пізніше 24 вересня 2022 року, публічно закликала до проведення вказаного незаконного референдуму на зазначеній тимчасово окупованій території України з метою дискредитації дій української влади, а також для подальшого встановлення у м. Зоринськ Луганської області окупаційної влади, штучного створення у його мешканців хибних уявлень про благі наміри окупаційних військ та незворотного і стабільного існування на теренах вказаної області влади РФ та ідей «російського світу».

Будучи головою «участковой избирательной комиссии избирательного участка № 2112 в городе Зоринск», ОСОБА_8 здійснювала обхід приватних домогосподарств міста Зоринськ Луганської області з метою роздачі та збору бюлетенів щодо проведення вказаного незаконного референдуму, приймала активну участь у його проведені на дільницях для голосування, а також здійснювала підрахунок голосів.

Крім того, громадянка України ОСОБА_8 , усвідомлюючи факт збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресію, перебуваючи на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Зоринськ Луганській області, діючи умисно, вступивши у злочинну змову з іншими невстановленими особами для вчинення спільних протиправних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, а відтак усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних дій, а також негативні наслідки, що можуть настати внаслідок їх реалізації, приблизно в середині вересня 2022 року, діючи зі своїх особистих мотивів добровільно погодившись взяти участь в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території України, в період з 23 по 27 вересня 2022 року як «председатель участковой избирательной комисси избирательного участка № 2112 в городе Зоринск» забезпечувала та організовувала його роботу з метою проведення в м. Зоринськ Луганської області так званого «референдума Луганской Народной Республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации».

Зокрема, у період часу з 23 по 27 вересня 2022 року ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи на виборчій дільниці у м. Зоринськ Луганської області, виконуючи відведену її роль «председатель участковой избирательной комиссии избирательного участка № 2112 в городе Зоринск ЛНР», спільно з іншими невстановленими особами, шляхом складання списків виборців, ідентифікації осіб, що прийшли на виборчу дільницю, видачі бюлетенів для голосування в яких було запитання російською мовою: «Вы за вхождение Луганской народной республики в состав Российской Федерации?», здійснення обходу мешканців м. Зоринськ, в ході якого активно пропонувала мешканцям проголосувати, а також здійснення підрахунку голосів та узагальнення результатів виборів, взяла участь в організації та проведенні незаконного референдуму з питання входження Луганської народної республіки до складу російської федерації на правах суб`єкта російської федерації, тобто вказаними діями ОСОБА_8 посягнула на територіальну цілісність і недоторканність України, оскільки її дії спрямовані на зміну меж територій та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, як незаконний, необґрунтований та невмотивований, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити.

Вказує на те, що для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , характеризується виною у формі прямого умислу, а також наявністю спеціальної мети змінити межі території (державного кордону) України. При тому, що стороною захисту не оспорюються ні факт агресії російської федерації проти України, ні факт направленості цієї агресії, в тому числі й на зміну меж території та державного кордону України, ні факт організації російською федерацією незаконних виборів та референдумів з метою досягнення таких змін. Однак, захисник ставить під сумнів той факт, чи є, визначені в обвинувальному акті, дії ОСОБА_8 щодо організації та проведення виборів на території тимчасово окупованої території Луганської області умисно вчиненим посяганням на територіальну цілісність і незалежність України, з метою змінити межі території або державний кордон України.

Звертає увагу, що під час дсудового розслідування та судового розгляду не з`ясовано чи було по відношенню до ОСОБА_8 застосування фізичного чи психологічного тиску представниками окупаційної влади з метою примусити до виконання незаконних дій. Отже, стороною обвинувачення не було доведено наявність прямого умислу та спеціальної мети, однак, суд без належного обґрунтування погодився з версією сторони обвинувачення.

Факт участі ОСОБА_8 у виборах на території тимчасово окупованої Луганської області підтверджується виключно протоколом огляду публікацій, розміщених у Телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під назвою « ОСОБА_9 жительница города Зоринска, председатель избирательной комиссии, сегодня отмечает свой день рождения, а следующий мечтает отметить в Российской Федерации!», протоколом огляду фотоматеріалу, який розміщений в соціальній мережі «Одноклассники» (особиста сторінка обвинуваченої).

В матеріалах справи відсутня достовірна інформація щодо самого Телеграм-каналу «Лисичанск Колыбель Донбасса». На переконання сторони захисту, відсутні підстави вважати, що розповсюджена даним ресурсом інформація є достовірною, адже неодноразово в російських інформаційних ресурсах розповсюджувалась недостовірна, явно викривлена, вигадана, вирвана з контексту інформація щодо військової агресії проти України та суміжних питань, в тому числі й щодо проведення виборів та референдумів на окупованих територіях України.

Захисник припускає, що така інформація могла бути підставою для внесення відомостей до ЄРДР, але не може слугувати єдиним доказом вчинення тяжкого кримінального правопорушення.

Особу ОСОБА_8 також було встановлено на підставі інформації, отриманої з протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем, за яким отримано доступ до АС «российский паспорт» та отримано з нього відомості, що стосуються « ОСОБА_10 ». Однак, матеріали справи не містять жодних відомостей про сам ресурс, не відомо чи є він офіційним, а викладена на ньому інформація є достовірною.

Більше того, в матеріалах справи відсутня інформація про наявність у ОСОБА_8 громадянства України, крім самої констатації, але в матеріалах відсутні докази, що підтверджують наявність громадянства у ОСОБА_8 , як на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, так і на момент розгляду справи, хоча ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає відповідальність саме спеціального суб`єкта громадянина України.

Захисник вважає, що стороною обвинувачення не було доведено винуватість особи поза розумним сумнівом, докази та доводи обвинувачення були побудовані на інформації, достовірність якої не була підтверджена, а тому обвинувачення ґрунтується на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини мають тлумачитись на користь особи. Суд першої інстанції не взяв цього до уваги та ухвалив вирок не обґрунтувавши свою позицію.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити через недостатність доказів її винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, вказувала на достатність та належність наданих стороною обвинувачення доказів на доведення вини ОСОБА_8 саме за пред`явленим обсягом обвинувачення, яким судом було надано належну оцінку та обґрунтовано покладено в основу вироку, який є законним, обґрунтованим, вмотивованим та скасуванню не підлягає, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Підстави для розгляду кримінального провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 вересня 2025 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду та постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченої ОСОБА_8 (in absentia).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури «in absentia» припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні «Медєніца проти Швейцарії» Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно.

Відповідно до вимог статті 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного/обвинуваченого у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У даному кримінальному провадженні вказаних вимог було дотримано як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, що стороною захисту не заперечується.

Таким чином, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачена мала право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, самостійно обрати захисника; в) бути судженим в її присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного нею захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного захисника безоплатно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявні у справі документи свідчать про відмову громадянки України ОСОБА_8 , яка повинна знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені проти суверенної України щодо порушення її територіальної цілісності та незаконної зміни кордонів, юрисдикцію якої над собою вона не визнає, а також калабораційної діяльності, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про її наміри ухилитися від правосуддя держави Україна. Ухилення обвинуваченої від правосуддя суд оцінює як реалізацію останньої її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Мотиви Суду.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 5 ст. 111-1 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Твердження захисника про недостатність та необґрунтованість досліджених в судовому засіданні доказів, які не містять відомостей про те, що розміщена на Інтернет-ресурсах інформація є достовірною, а його підзахисна ОСОБА_8 є громадянкою України, були предметом перевірки судом першої інстанції, про що у вироку наведені достатні та обґрунтовані мотиви, які під час апеляційного перегляду захисником не спростовані.

Так, виходячи з положень ч. 1 ст. 110 КК України суб`єктивна сторона злочину, передбаченого цими нормами кримінального закону, характеризується наявністю прямого умислу у винної особи, тобто суб`єкт має чітко усвідомлювати й достовірно знати, що його дії направлено на зміну меж території або державного кордону України всупереч порядку, визначеному Конституцією України.

З досліджених під час судового розгляду доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, убачається, що ними беззаперечно доведено наявність умислу в діях ОСОБА_8 на вчинення дій з метою зміни меж території або державного кордону України.

Так, громадянка України ОСОБА_8 беззаперечно була обізнана про те, що під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та збройних сил російської федерації 27 квітня 2014 року на території Луганської області України було створено терористичну організацію «Луганська народна республіка», у складі якої утворені незаконні збройні формування.

Ця інформація з 2014 року висвітлювалась в засобах масової інформації російської федерації, в тому числі ця інформація була озвучена й президентом російської федерації володимиром путіним.

24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні. Про це було повідомлено по національному телебаченню та висвітлювалось в засобах масової інформації.

Тобто, ОСОБА_8 знала про військові дії, які проводяться на території України збройними силами російської федерації та які направлені на захоплення суверенних територій України.

Прийнявши рішення виконувати активні дії щодо забезпечення проведення референдуму на тимчасово окупованій території м. Зоринськ Луганської області щодо вирішення питання про входження терористичної організації Луганська народна республіка до складу російської федерації, будучи головою дільничної виборчої комісії виборчої дільниці №2112, ОСОБА_8 чітко усвідомлювала, що агітує, проводить інформування населення про день, час та місце проведення голосування, забезпечує підготовку приміщення для голосування та інформування виборців щодо питання, яке підлягає вирішенню, з визначенням позитивних наслідків для жителів, які прийматимуть участь у референдумі, після входження ЛНР до складу російської федерації, здійснюючи обхід мешканців своєї виборчої дільниці активно пропонує проголосувати, організовує на виборчих дільницях голосування в дні голосування, а також підрахунок голосів на виборчій дільниці. Тобто, усвідомлювала, що за її сприяння будуть змінені суверенні території держави України, а також чітко розуміла, що такі дії неможливі без організації та посередництва будь-якої іншої держави, якою є російська федерація по відношенню до суверенних територій України, які закріплені в Конституції України.

Отже, як орган досудового розслідування, так і суд першої інстанції прийшли до вірного висновку про те, що ОСОБА_8 вчинила умисні дії з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також приймала участь в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, тобто вела колабораційну діяльність.

Досліджений в судовому засіданні протокол огляду публікації, а саме відеоматеріалу, розміщеному в мобільному застосунку «Telegram» на «Telegram-каналі» «Лисичанск колыбель Донбасса» 24 вересня 2022 року за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 дає підстави стверджувати опублікований матеріал під назвою « ОСОБА_9 жительница города Зоринска, председатель избирательной комиссии, сегодня отмечает свой день рождения, а следующий мечтает отметить в Российской Федерации!» свідчить про вчинення обвинуваченою інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Так, під час свого інтерв`ю ОСОБА_8 пояснює, що в такий час хтось мав взяти на себе відповідальність і вона, являючись головою виборчої комісії взяла на себе таку відповідальність. Крім того, обвинувачена впевнено інформує глядачів про те, що бачить себе виключно в складі російської федерації та вважає, що наступний свій день народження вона стрічатиме разом з росією та вже буде громадянкою російської федерації. Крім того зазначила про те, що проведення псевдореферендуму на території Луганської області є дуже важливим питанням в житті кожного місцевого жителя т.з.в. «Луганської народної республіки».

Саме висловлена громадянкою України ОСОБА_8 інформація про важливість входження території ЛНР до складу російської федерації, її активна позиція та заклики, як мешканки м. Зоринск Луганської області, територія якої є суверенної територію держави Україна, свідчать про умисність її дій, спрямованих на дискредитацію української влади для подальшого встановлення у вказаному місті окупаційної влади з метою подальшої зміни меж території та державного кордону України.

Під час виконання доручення слідчого було встановлено, що ОСОБА_8 виконувала обов`язки голови виборчої комісії виборчої дільниці №2112 в м. Зоринськ Луганської області.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повідомили, що в Телеграм-каналі побачили інформацію про те, що на окупованій території має проводитись референдум, а саме побачили відео, в якому ОСОБА_8 , від імені голови виборчої комісії закликала підтримати окупаційну владу та взяти участь у референдумі щодо вирішення питання про приєднання окупованих території до складу російської федерації.

Протоколом огляду публікації (фотоматеріалу), розміщеній в соціальній мережі «Однокласники», за посиланням: http:// ok.ru/profile/19 (особиста сторінка ОСОБА_8 ) достеменно підтверджено особу ОСОБА_8 , зокрема, дівоче прізвище та прізвище після одруження, дата народження, місця навчання і проживання.

Під час виконання службового доручення була отримана картка, заповнена на ім`я ОСОБА_8 для отримання паспорта громадянки російської федерації, якою підтверджено особу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, із бланку заяви про видачу паспорта від 14 квітня 2021 року, яка заповнена власноруч особою, яка звертається із такою заявою, убачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , мала дівоче прізвище ОСОБА_13 , а також є громадянкою України відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 31 серпня 1998 року Первомайським РВМ УМВС України, про що вказала сама обвинувачена.

На окупованих територіях Донецької та Луганської областей видача російських паспортів почалася з 2015 року. Утім, їх видавали не за російським зразком, а за зразком незаконних збройних формувань Донеччини та Луганщини.

За даними з відкритих джерел, перша група жителів незаконно створеної терористичної організації «ЛНР» у спрощеному порядку почала отримувати російські паспорти з 14 червня 2019 року.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий на тимчасово окупованій території незаконними органами, є недійсним і не створює правових наслідків (крім актів, які засвідчують народження, смерть, укладання та розірвання шлюбу, наразі вони беруться до уваги судами України).

Крім того, зазначеним Законом встановлено, що примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства російської федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства нашої держави.

Конституція України прямо вказує на те, що ніхто не може бути позбавлений громадянства України. Але, у конституційному праві, крім терміну «позбавлення» громадянства є термін «припинення». І припинити громадянство України можливо.

За законом добровільне набуття громадянства іншої країни є підставою для припинення громадянства України. Проте, процедуру припинення громадянства визначає Закон України «Про громадянство України» та Порядок № 215, затверджений указом Президента України.

Припинення громадянства України має дві форми, а саме: вихід із громадянства та його втрата. Вихід відбувається за ініціативою громадянина, а втрата - за ініціативою влади.

За чинним Законом України «Про громадянство», втрата громадянства наступає з трьох підстав:

громадянин, будучи повнолітнім, добровільно набув громадянство іншої держави (при цьому набуття вважається добровільним, якщо ця людина сама звернулася до влади цієї держави з відповідною заявою чи клопотанням);

якщо під час оформленні громадянства людина подала фальшиві документи чи дані;

добровільно пішла на військову службу іншої держави.

Разом з тим, рішення про припинення громадянства ухвалює особисто президент. При ньому також діє комісія з питань громадянства. Вона може подавати президенту подання на припинення громадянства.

Таке рішення, підписане президентом України стороною захисту не надавалось та відсутнє у матеріалах кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів не приймає до уваги твердження захисника про те, що органом досудового розслідування не було доведено, що ОСОБА_8 є громадянкою України, адже сама обвинувачена вказувала, що є громадянкою України, зазначивши його номер, серію та дату видачі.

Таким чином, дослідивши й оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність із точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110 та ч. 5 ст. 111-1 КК України. Такий висновок є достатньо мотивованим і ґрунтується на даних, які було належним чином перевірено в судовому засіданні та змістовно наведено у вироку.

Водночас твердження сторони захисту про те, що протоколи огляду публікації, розміщеної в Telegram-каналі та сторінки на сайті «Одноклассники» не можуть бути доказами винуватості ОСОБА_8 з тих підстав, що в матеріалах справи відсутня достовірна інформація щодо цього каналу та відсутні підстави вважати розповсюджену даним ресурсом інформацію достовірною, колегія суддів вважає неспроможними.

Так, ОСОБА_8 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, які належить до злочинів проти основ національної безпеки України. Доказами в зазначеній категорії кримінальних проваджень є, зокрема електронні (цифрові) докази, в тому числі й матеріали фотозйомки, звуко-, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані), що містяться у відкритих мережах (інтернет; різноманітні засоби масової інформації; соціальні мережі) чи закритих (приватні месенджери та телеграм-канали, особисте листування з використанням комп`ютерної техніки і мобільних телефонів, флешносії, карти пам`яті тощо).

За змістом ст. 99 КПК України матеріали, у яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог процесуального законодавства, є документами і можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України, слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на виконання відповідних доручень, наданих у порядку ст. 40 КПК України, оперуповноважений провів огляди інтернет-сторінки і телеграм-каналу, зробивши скріншоти й завантаживши відеофайли, фотознімків, файлів з документами, які є додатками до протоколів огляду, оформлених відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Огляди зазначених інтернет-сайту та телеграм-каналу проведено із дотриманням вимог ст. 237 КПК України, зафіксовано (за допомогою функцій скріншоту, друку та запису на технічні носії інформації) зміст відображеної на інтернет-сторінці та телеграм-каналі, як електронних документах інформації, що підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні.

Підстав для визнання вказаних вище протоколів, у яких зафіксовано хід і результати оглядів інтернет-сайту та телеграм-каналу, недопустимими і неналежними доказами колегія суддів не вбачає, оскільки ці фактичні дані отримано в порядку, передбаченому КПК.

Крім того, сторона захисту не дала жодних відомостей щодо спростування цієї інформації і не аргументувала, що інформація, надана органом досудового розслідування, не відповідає дійсності, зокрема, містить ознаки фальсифікації та/або навмисного спотворення даних.

Доказів того, що по відношенню до ОСОБА_8 були застосовані заходи фізичного чи психологічного тиску з метою спонукати її до вчинення інкримінованих злочинів не встановлені під час судового розгляду та не доведені стороною захисту належними доказами, а тому не приймаються до уваги.

Більш того, аналіз змісту розміщеного у відкритих джерелах відеозапису, змісту сторінки ОСОБА_8 в соціальних мережах, з огляду на те, що Луганська область окупована з 2014 року, а у обвинуваченої була достатня кількість часу, щоб залишити територію, яка перебуває під владою ворожих військ та незаконно утвореної влади, свідчать про те, що вона зробила свій усвідомлений вибір та діє всупереч інтересам держави Україна, проводить агітаційну діяльність на користь російської федерації, допомогла у проведенні незаконного референдуму на вирішення якого було поставлене питання про бажання Луганської області увійти до складу російської федерації та щиро бажає бути громадянкою російської федерації, тобто умисно вчиняє дії направлені на зміну територіальної цілісності та зміні кордонів України.

Висновки суду.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 в організації та проведенні незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території, у посяганні на територіальну цілісність і недоторканність України, тобто в умисних діях, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка, і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду, а дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 110 та ч. 5 ст. 111-1КК України.

Підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 відсутні, оскільки, враховуючи вищенаведене, вирок суду першої інстанції ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а висновки у судовому рішенні прямо випливають з аргументації, є чіткими, не допускають неоднозначного трактування, а тому, колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції, і вважає необхідним у задоволенні апеляційної скарги захисника відмовити.

За таких обставин, коли рішення суду першої інстанції в частині доведеності обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_8 є обґрунтованим та відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законів, а покарання обвинуваченій призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, підстав для його зміни чи скасування в цій частині, колегія суддів не вбачає, як не вбачає й підстав для закриття кримінального провадження, як про це просить сторона захисту.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2025 року щодо ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16