Провадження № 1-кс/524/2196/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 року слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Кременчуцького районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001779 від 17.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Кременчуцького районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001779 від 17.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України. Клопотання погоджене прокурором Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 .

Слідчий клопотання обґрунтував тим, що 16.09.2025 приблизно о 20:00 годині надійшло повідомлення від працівників патрульної поліції про те, що водій автомобілю "КИА СОРЕНТО" фарбуванням камуфльованого зразку, перебуваючи на ділянці автодорози по вул. Лейтенанта Покладова, поблизу будинку №5 в м. Кременчук, демонстрував зброю, що дає достатні підстави вважати про її можливе незаконне зберігання останнім

17.09.2025 вказані відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001779.

В подальшому, діючи у невідкладному випадку на підставі п. 3 ст. 233 КПК України, а саме з метою врятування майна, виявлення та вилучення речових доказів, переслідування особи, яка може бути причетна до кримінального провадження, до постанови ухвали слідчого судді, проведено обшук на території домоволодіння в житловому будинку, господарських споруд за адресою АДРЕСА_1 за місцем проживання гр.. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обшук проводився в період часу з 11 години 59 хвилин по 20 годину 05 хвилин.

Зокрема, старшим слідчим СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено: автомобіль KIA д.н.з. НОМЕР_1 vin: НОМЕР_2 та ключі від автомобіля, предмети зовні схожі на набої у кількості 112 штук, предмети зовні схожі на набої у кількості 469 штук, 39 предметів зовні схожих на набої, предмет схожий на корпус гранати РГД5 з підривачем AF11 з маркувальним позначенням 117 16 RDX, предмет зовні схожий на корпус гранати РГН з маркувальним позначенням (РГН254-3388), предмет зовні схожий на корпус гранати РГД5 з маркувальним позначенням (202-85т), предмет зовні схожий на корпус гранати РГД5 з маркувальним позначенням (142-74т), корпус гранати М67 з запалом М213, автомобільні номера д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді від 18.09.2025 року надано дозвіл на відшукання та вилучення вищенаведених речей.

Відповідно до показів потерпілої ОСОБА_6 , остання вказала, що проживає разом із сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та чоловіком ОСОБА_8 р.н. Так 16.09.2025 року близько 17 год. 00 хв., я перебувала вдома за місцем мешкання по АДРЕСА_2 , де на городі займалась посадженням полуниці. В цей час потерпіла почула гучні удари по воротах нашого двору, та гучну музику яка грала за воротами, від чого остання злякалась та побігла до свого будинку де піднялась на 2-й поверх і у вікно бачила, що біля воріт нашого будинку знаходиться чоловік на ім`я ОСОБА_9 який був на позашляховику кольору хакі. Так як раніше раніше в у потерпілої були з ним конфлікти на грунті якогось надуманого боргу з її сторони до куми ОСОБА_9 . Далі ОСОБА_9 почав кричати, щоб потерпіла вийшла з будинку та ображав її нецензурною лайкою, називав останню «Шлюха», та дістав з салону свого автомобіля замотану в тканину рушницю та здійснив один постріл у повітря з неї. Далі потерпіла викликала поліцію, але ОСОБА_9 до їхнього приїзду поїхав. Після чого потерпіла розповіла про ситуацію яка сталась своєму чоловікові, та сину, які приїхали до дому. Коли до дому приїхав син ОСОБА_10 потерпіла разом з ним на своєму автомобілі марки «Mazda 3» ДНЗ НОМЕР_3 , в кузові червоного кольору, 2009 року випуску поїхали до центру міста Кременчука по іншим своїм справам. Приїхавши на вулицю Лейтенанта Покладова буд. 10, потерпіла припаркувалась, а ОСОБА_10 залишився сидіти в автомобілі, потерпіла тим часом пішла до магазину. Далі коли потерпіла відійшла від автомобіля приблизно через декілька хвилин їй зателефонував ОСОБА_10 , який повідомив що ОСОБА_9 розбив мій автомобіль, та пропросив останню повернутись. Повернувшись до автомобіля потерпіла побачила що її автомобіль «Mazda» знаходить біля іншого місця від того де вона його припаркувла, а саме біля автомобіля марки «Daewo» синього кольору, та на її автомобілі був повністю розбитий багажник. Неподалік від автомобіля потерпіла побачила ОСОБА_10 , який сидів на землі та швидко дихав, на що остання запитала що сталось, та він розповів, що ОСОБА_9 на своєму позашляховику протаранив її автомобіль, а коли син вийшов з автомобіля ОСОБА_9 дістав з салону автомобіля предмет схожий на автомат та погрожував йому що застрелить його. Також потерпіла вказала що конфлікт між нею та ОСОБА_9 триває вже більше 10 років через те що колись остання здавала в оренду квартиру кумі ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_11 , та після їх виселення з квартири у ОСОБА_11 зникли цінні речі, і вона вважала потерпілу винуватою в цьому.

Інформація в системі ІКС ІПНП КРУП ГУНП в Полтавській області з приводу власника автомобіля відсутня.

17.09.2025 року вищевказані речі в порядку ст. 93 КПК України було визнано речовим доказом.

Слідчий клопотання підтримав, до суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Власник вилучених речей в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином.

Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходить до наступного :

Відповідно до ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

З п. 1 ч. 2 статті 170 КПК постає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як зазначається в ч. 1, 2 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Необхідність накладення арешту, викликана необхідністю проведення з вищевказаним майном ряд слідчих дій, та судових експертиз.

Відповідно до протоколу обшуку, датою тимчасового вилучення майна є 17.09.2025.

Таким чином вилучене майно у кримінальному провадженні є речовими доказами, яке тимчасово вилучене та може бути використано як докази у кримінальному проваджені.

Зважаючи, що відносно вилученого майна під час огляду місця події, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, в установленому законом порядку визнано речовими доказами, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, враховуючи, що вилучені предмети та речі, відповідають критеріям зазначеним у статті 167 КПК, тому відповідно до ст. 170 КПК на них необхідно накласти арешт для забезпечення проведення ряду необхідних слідчих дій та відповідних експертиз.

Також необхідність накладення арешту викликана тим що вищевказана річ є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди та необхідністю проведення з вищевказаним вилученими майном ряду слідчих дій та судових експертиз.

Слідчим було доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, а також наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 131, 132, 167, 170-175, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ст.слідчого СВ Кременчуцького районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні № 0001779 від 17.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України, вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль KIA д.н.з. НОМЕР_1 vin: НОМЕР_2 та ключі від автомобіля, які перебували у розпорядженні останнього, з метою збереження речових доказів, із забороною відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1