УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, -

в с т а н о в и в:

Прокурор, у рамках кримінального провадження №0000020 від 17.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, звернувся до слідчого судді Рівненського міського суду із вказаним клопотанням про про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_4 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що вбачається, що ОСОБА_4 , будучи засновником та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Дивізіон Груп» () (далі ТОВ «Дивізіон Груп»), будучи особою, відповідальною за правильність нарахування та своєчасність сплати податків та обов`язкових платежів до державного бюджету, реалізуючи єдиний умисел спрямований на ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді фактичного ненадходження до державного бюджету України податку на додану вартість, в період з 01.01.2024 по 31.12.2024, в порушення п. 183.10 ст. 183, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст. 188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), умисно допустив порушення вимог податкового законодавства, які регулюють порядок обчислення та сплати до бюджету податків, та занизив податок на додану вартість, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у особливо великих розмірах, на суму 11649138,42 грн, при наступних обставинах.

Так, ТОВ «Дивізіон Груп» 20.10.2023 зареєстроване у Сарненській міській раді Рівненської області за адресою: 34503, Рівненська область, Сарненський район, м. Сарни, вул. Старицького, буд. 13, кв. 15 та в період з 23.10.2023 по 20.03.2025 перебувало на податковому обліку за № 14 у Сарненській ДПІ ГУ ДПС в Рівненській області як платник єдиного податку третьої групи, на спрощеній системі оподаткування, обліку, звітності без реєстрації платником податку на додану вартість.

Рішенням № 1/10-2023 єдиного засновника (учасника) про створення ТОВ «Дивізіон Груп» від 19.10.2023 ОСОБА_4 призначено директором, який є одноособовим виконавчим директором ТОВ «Дивізіон Груп», та перебував на вказаній посаді до 19.02.2025.

ОСОБА_4 , будучи директором ТОВ «Дивізіон Груп», відповідно до Статуту, затвердженого рішенням єдиного засновника (учасника) про створення ТОВ «Дивізіон Груп» № 1/10-2023 від 19.10.2023 (далі Статут) мав відповідні повноваження та був відповідальним за здійснення управління поточною діяльністю ТОВ «Дивізіон Груп» на підставі єдиноначальності у рамках компетенції та прав, визначених Статутом.

Так, в межах своєї компетенції, згідно з п. 7.33 Статуту, ОСОБА_4 , будучи директором ТОВ «Дивізіон Груп», мав право представляти Товариство та виконувати дії від імені Товариства, укладати угоди (договори).

Також, відповідно до п. 7.33 Статуту, ОСОБА_4 , як директор ТОВ «Дивізіон Груп», був уповноважений без довіреності на підставі Статуту підприємства представляти інтереси Товариства та виступати від його імені у відносинах з третіми особами, підприємствами, організаціями і установами всіх форм власності, іноземними юридичними та фізичними особами, банківськими і іншими фінансовими установами, органами державної влади та місцевого самоврядування, органами судової влади, у межах компетенції, визначеної цим Статутом, розпоряджатися майном та коштами Товариства, вирішувати всі питання фінансово-господарської діяльності Товариства, за винятком тих, що належать до компетенції Загальних зборів учасників Товариства, відкривати поточний і інші рахунки у всіх банківських установах, мав право першого підпису фінансових та платіжних документів, укладати договори, угоди, контракти, в тому числі зовнішньоекономічні, здійснювати всі необхідні дії по управлінню корпоративними правами інших юридичних осіб, які належать Товариству, видавати довіреності, формувати апарат управління Товариства та очолювати його, приймати на роботу і звільняти з роботи найманих працівників Товариства, видавати накази, розпорядження і давати вказівки обов?язкові для виконання усіма працівниками Товариства, затверджувати функціональні обов?язки працівників Товариства, виконувавти інші функції та здійснювати інші повноваження в межах прав, наданих Товариству дійсним Статутом і чинним законодавством по здійсненню цілей і предметів діяльності.

Таким чином, досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи директором ТОВ «Дивізіон Груп», виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки суб`єкта господарської діяльності ТОВ «Дивізіон Груп», тобто, згідно ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою вказаного Товариства.

Відповідно до п. 3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 (із змінами та доповненнями) на ОСОБА_4 , як на службову особу - директора ТОВ «Дивізіон Груп», покладалась відповідальність за організацію та ведення бухгалтерського обліку, забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах керованого ним підприємства, збереження оброблених документів, реєстрів і звітності протягом встановленого терміну.

Відповідно до п. 6 ст. 8 зазначеного Закону, ОСОБА_4 зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку на керованому ним підприємстві.

Будучи службовою особою - директором ТОВ «Дивізіон Груп», у відповідності до вимог ст. 67 Конституції України, якою закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 (із змінами та доповненнями), вимог інших законодавчих актів, що регулюють питання оподаткування господарської діяльності в Україні, ОСОБА_4 був відповідальним за правильне ведення бухгалтерської та податкової звітності підприємства та результатів його роботи, повне відображення в обліку за звітний період доходів і витрат підприємства, а також за своєчасне нарахування та сплату в повному обсязі податків та обов`язкових зборів до державного бюджету України.

Однак, ОСОБА_4 , будучи службовою особою - директором ТОВ «Дивізіон Груп», перебуваючи з 23.10.2023 по 20.03.2025 на податковому обліку в Сарненській ДПІ ГУ ДПС в Рівненській області, здійснюючи діяльність на спрощеній системі оподаткування, без реєстрації платником податку на додану вартість, в порушення як нормативних актів, що визначають порядок ведення бухгалтерського обліку та складання податкової звітності, так і своїх обов`язків службової особи ТОВ «Дивізіон Груп», передбачені Статутом вказаного Товариства, в період часу з 01.01.2024 по 31.12.2024, із корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування введених у встановленому законом порядку, діючи всупереч інтересам держави та суспільства, достовірно знаючи про надходження на розрахункові рахунки ТОВ «Дивізіон Груп»: № НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк», № НОМЕР_2 , відкритий у АТ «Укргазбанк», № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , відкриті в АТ АКБ «Львів», коштів від здійснених Товариством господарських операцій з постачання товарів та послуг державним, комунальним підприємствам і установам, на загальну суму 58 245 692,12 грн, та достовірно знаючи про сукупне перевищення за 2024 рік загальної суми, визначеної п. 181.1. ст. 181 Податкового кодексу України, від здійснення операцій з постачання товарів (послуг), що підлягають оподаткуванню, та у зв`язку з цим - необхідність реєстрації в Сарненській ДПІ ГУ ДПС в Рівненській області як платника податку на додану вартість, в порушення вимог п. 183.10 ст. 183, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст. 188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), досягнувши сукупно обсягів з постачання товарів та послуг, не подав до Сарненської ДПІ ГУ ДПС в Рівненській області заяву про реєстрацію як платника податку на додану вартість та занизив податок на додану вартість, що підлягає сплаті, на 11 649 138,42 грн, за період з 01.01.2024 по 31.12.2024, що є особливо великим розміром.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується матеріалами досудового розслідування, а саме:

1)актом ГУ ДПС в Рівненській області про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Дивізіон Груп» () щодо дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства за період з 20.10.2023 по 31.12.2024, контроль за дотриманням якого покладено на органи, від 04.11.2025 №18149/Ж5/17-00-07-02-17/45301544;

2)висновком судової економічної експертизи № СЕ-19/118-25/17707-ЕК від 29.12.2025;

3)іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

30.12.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним в п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, і не зможуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просив застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави покликаючись на наявність заявлених ризиків.

Підозрюваний та його захисник заперечили проти задоволення клопотання та просили застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. У раві задоволення клопотання прокурора визначити заставу 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, так як ОСОБА_4 є раніше не судимий, має постійне місце проживання, роботи, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, наміру перешкоджати органу досудового розслідування не має.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №0000020 від 17.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

За вищевказаних обставин, у рамках даного кримінального провадження, 30.12.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Так, відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною 1 статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Тобто, за наявності вказаних обставин існує можливість збільшення наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Стандарт розумної підозри припускає, що певні елементи правопорушення або певні обставини можеть бути недоведені на ранній стадії розслідування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Так, прокурор, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді застави, та під час його розгляду довів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Потреба у застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_4 з моменту повідомлення йому про підозру, усвідомлює реальність покарання за вчинений, злочин, санкція якого передбачає штраф від п`ятнадцяти тисяч до двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, може вжити заходів, щоб переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

У даному кримінальному провадженні всі докази ще не встановлені і відповідно не досліджені. Відтак, у разі застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із заставою з покладання відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, останній будучи обізнаний про обставини кримінального правопорушення, матиме реальну можливість вчинити дії спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які в них містяться можуть бути доказами під час судового розгляду.

Окрім того, після ознайомлення з матеріалами, якими обґрунтовується клопотання, ОСОБА_4 стануть відомі анкетні дані виконавців експертиз (експертів, спеціалістів), які проводили експертизи у даному кримінальному провадженні, працівників ГУ ДПС в Рівненській області, які проводили перевірку, на яких останній може здійснювати незаконний вплив шляхом вмовлянь, чиненням тиску, та/або будь-яким іншим, тому в даному випадку є підстави вважати, що, у разі не застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, пов`язаного із заставою з покладання відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, він зможе незаконно впливати на учасників у даному кримінальному провадженні, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризиком.

Наявність ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 будучи обізнаним про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, буде мати можливість вживати заходи спрямовані на перешкоджання встановленню всіх обставин у кримінальному провадженні, зокрема впливати на невстановлених досудовим розслідуванням свідків кримінального правопорушення, інших осіб, причетних до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, консультуватись з ними, надавати вказівки та поради, а також увійти в злочинну змову, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, його стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, слідчий суддя вважає, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, слід застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді застави. Оскільки саме цей запобіжний захід буде цілком достатнім та забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави до підозрюваного ОСОБА_4 , з урахуванням наявних ризиків, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж застава, не зможе в повній мірі забезпечити його належну процесуальну поведінку такого, нівелювати наявні ризики та не забезпечить дієвості кримінального провадження.

Суд приймає до уваги також практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, у рішенні "Мангурас проти Іспанії" від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. При цьому ЄСПЛ також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином суд, визначаючи розмір застави бере до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому вважає, що підозрюваному ОСОБА_4 слід визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240, 00 гривень, оскільки саме така сума співмірна з наявними ризиками та може забезпечити виконання процесуальних обов`язків.

Саме такий розмір застави, на думку слідчого судді, є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного суд не вбачає.

Окрім цього, застосовуючи запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176, 177, 181, 183, 194, 196, 199, 205 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , адвоката Ради адвокатів Рівненської області, раніше не судимого, запобіжний захід у виді застави, в розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240, 00 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком на два місяці, наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

-не відлучатися за межі Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали та строк дії покладених обов`язків, до 01.03.2026.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя