У Х В А Л А

22 жовтня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001991 від 14.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 197-1 КК України про арешт майна, -

у с т а н о в и в:

21 жовтня 2025 року до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001991 від 14.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 197-1 КК України про накладення арешту на майно.

Досудовим розслідуванням встановлено, щоуповноважені службові особи органів державної влади та місцевого самоврядування під час формування та відведення земельної ділянки з кадастровим номером :03:035:0005 внесли завідомо неправдиві відомості до відповідної технічної документації щодо цільового призначення земельної ділянки та подальшої зміни її цільового призначення. Вказане призвело до відведення земельної ділянки за рахунок земель водного фонду, попри на наявність законодавчих обмежень.

Разом з тим, встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки з кадастровим номером :03:035:0005, яка входить до складу земель в охоронних зонах невстановленими особами.

Відповідно до даних з сервісів Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером :03:035:0005 площею 0.8083 га розташована в адміністративних межах міста Біла Церква по вул. Василя Стуса, 106-а перебуває у комунальній власності та відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням «03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі».

Згідно інформації, отриманої від Білоцерківської міської ради, земельна ділянка :03:035:0005 на підставі укладеного договору оренди землі №60 від 03.03.2011 перебувала у користуванні (оренді) ФОП ОСОБА_4 строком на 5 років. Станом на теперішній момент часу земельна ділянка перебуває у комунальній власності, жодні правовстановлюючі документи, що посвідчували б право користування відсутні.

Разом з тим, на земельній ділянці :03:035:0005 розміщена нежитлова будівля л. «Л» площею 194 кв.м., яка, відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору дарування № 1425 від 16.05.2019.

Так, з моменту проведення державної реєстрації речових прав на зазначену будівлю 16.05.2019, власником, як користувачем земельної ділянки :03:035:0005, не укладались передбачені статтею 120 Земельного кодексу України жодні цивільно-правові угоди з органом місцевого самоврядування на право користування землею, у тому числі не здійснювався перерахунок грошових коштів до місцевого бюджету за використання земельної ділянки.

Згідно положень ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 11 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, єдиний майновий комплекс), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні, особами, які не можуть набувати земельну ділянку на такому праві, вони набувають таку земельну ділянку із земель державної або комунальної власності у власність або оренду. Набувач права власності на такий об`єкт зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або оренду земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.

Крім викладеного, згідно відомостей Державного земельного кадастру 06.10.2010 було внесено відомості про обмеження у використанні земельної ділянки :03:035:0005 у вигляді «Зони надзвичайної екологічної ситуації» на безстроковий термін.

Статтею 1 Закону України «Про зону надзвичайної екологічної ситуації» передбачено, що зона надзвичайної екологічної ситуації - окрема місцевістьУкраїни, на якій виникла надзвичайна екологічна ситуація. Надзвичайна екологічна ситуація - надзвичайна ситуація, при якій на окремій місцевості сталися негативні зміни в навколишньому природному середовищі, що потребують застосування надзвичайних заходів з боку держави. Негативні зміни в навколишньому природному середовищі - це втрата, виснаження чи знищення окремих природних комплексів та ресурсів внаслідок надмірного забруднення навколишнього природного середовища, руйнівного впливу стихійних сил природи та інших факторів, що обмежують або виключають можливість життєдіяльності людини та провадження господарської діяльності в цих умовах.

Відповідно до ст. 12 зазначеного Закону рішенням про встановлення правового режиму зони надзвичайної екологічної ситуації, з метою здійснення заходів для нормалізації екологічного стану, можуть встановлюватися обмеження на здійснення певних видів діяльності шляхом встановлення тимчасової заборони на:

будівництво та функціонування об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку;

застосування в господарській та іншій діяльності особливо небезпечних речовин (хімічних, радіоактивних, токсичних, вибухових, окислювальних, горючих, біологічних агентів тощо), засобів захисту рослин, сукупність властивостей яких і/або особливості їх стану можуть погіршувати екологічну ситуацію в цій зоні;

функціонування санаторно-курортних закладів;

провадження будь-якої іншої діяльності, що становить підвищену екологічну небезпеку для людей, рослинного, тваринного світу та інших природних об`єктів.

Проведеним оглядом місцевості від 10.09.2025 - земельної ділянки з кадастровим номером :03:035:0005 було встановлено наявність на ній нежитлових господарських споруд, у тому числі, зокрема, діючий заклад громадсько харчування під комерційною назвою «Riverside» (об`єкт нежитлової нерухомості літ. «Л»). Разом з тим, встановлено, що частина земельної ділянки входить до складу земель прибережної захисної смуги уздовж річки Рось.

Постановою слідчого від 22.09.2025 земельну ділянку з кадастровим номером :03:035:0005 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000304 від 14.08.2025.

Враховуючи викладені обставини, у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що нерухоме майно - земельна ділянка з кадастровим номером :03:035:0005 площею 0.8083 га являється об`єктом кримінально- протиправних дій, має ознаки речового доказу та відповідає вимогам ч. 1 ст. 98 К ПК України, для збереження якого необхідно накласти арешт в порядку, передбаченому ст.ст. 170-172 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання можливості відчуження земельної ділянки, зміни її конфігурації та подальшого протиправного використання, для збереження речових доказів у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні на неї арешту.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав наведених у ньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що на час розгляду клопотання є достатньо підстав вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, зокрема, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна передбачає собою тимчасове позбавлення можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речових доказів у незмінному стані та недопущення його втрати, виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. 171 КПК України і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001991 від 14.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 197-1 КК України про накладення арешту майно - задовольнити.

Накласти арешт і заборонити державним органам, органам місцевого самоврядування та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, у тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників, а також заборонити будь-яке будівництво та користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:035:0005 площею 0.8083 га, що розташована по вул. Василя Стуса, 106-а, м. Біла Церква, Київської області, яка перебуває у комунальній власності Білоцерківської міської ради ().

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду області протягом 5 днів.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Слідчий суддяОСОБА_6