Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/573/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 395/908/24 Доповідач в колегії апеляційного суду
Категорія 115 (93, 94) І ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0000148 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2025 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коробчине, Новомиргородського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.309 КК України, та призначено покарання: за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років; за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вказаний вирок суду скасувати частково, змінивши правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.122 КК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що аналізуючи вирок суду, то суд першої інстанції взагалі ухилився від дослідження та надання юридичної оцінки як доказів слідчого експерименту, проведеного 14.03.2024 року з ОСОБА_6 , так і судово-психологічної експертизи від 09.05.2025 № 189/25-27. Так, у протоколі слідчого експерименту від 14.03.2024 з відеофіксацією описано хронологію подій вчинення ОСОБА_6 насильницьких дій, пов`язаних з нанесенням одного удару правою ногою та біля 5 ударів руками потерпілому у лежачому стані, в ході якого в різній інтерпретації неодноразово стверджував, що у нього не було наміру вбивати ОСОБА_9 і він не хотів це робити. Після залишення місця потерпілий подавав ознаки життя. У висновку судово-психологічної експертизи від 09.05.2025 № 189/25-27 експерт виснував, що за результатами порівняльного аналізу мови та поведінкових ознак, які продемонстрував ОСОБА_6 під час відтворення ним подій (слідчий експеримент проведений за його участю від 14.03.2024), вказує на психологічні ознаки, що інтерпретують щирість його показів в наступному: він перебував в стані алкогольного сп`яніння та ймовірно не пам`ятає окремих своїх дій і, як результат, демонструє невпевненість, плутаючись в показах та коли намагається свідчити про хронологію подій, які відбувались на вулиці та характер завданих ним ударів потерпілому. При цьому комплексом ознак психологічної щирості у наданні ОСОБА_6 інформації відзначається, що він ймовірно не наносив будь-яких ударів по потерпілому в середині приміщення, не волочив його тіло через весь двір та у нього не було прямого умислу на заподіяння смерті потерпілому; за психологічною оцінкою ситуації, ОСОБА_6 є достатньо переконливим, коли акцентує увагу на тому, що на його правій руці не залишилось слідів від нанесення ударів по потерпілому. На досудовому розслідуванні і суді обвинувачений заперечував умисел на вбивство ОСОБА_9 , з яким як односельці підтримували дружні стосунки, жодним доказом судом не спростовані, що вказує на кваліфікацію його дій, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним за те, що він 12.03.2024 близько 19 години 00 хвилин перебував в домоволодінні своєї знайомої ОСОБА_10 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , де також перебував спільний знайомий ОСОБА_9 , де всі разом вживали алкогольні напої.

13.03.2024 приблизно о 02 годині 00 хвилин під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин трапилася сварка, в ході якої ОСОБА_6 , перебуваючи в домоволодінні за вказаною вище адресою наніс ОСОБА_9 декілька ударів руками та ногами по тулубу та обличчі, після чого схопивши останнього за верхній одяг, ОСОБА_6 намагався витягнути ОСОБА_9 із будинку на вулицю, але останній вирвався та пішов відпочивати в будинок. В подальшому 13.03.2024 близько 09 години 00 хвилин, ОСОБА_6 продовжуючи з`ясовувати відношення із ОСОБА_9 , застосовуючи фізичну силу вивів останнього з території домоволодіння на вулицю, де на перехресті АДРЕСА_2 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин між ними знову трапилася сварка, в ході якої у ОСОБА_6 виник протиправний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у зазначеному місці та зазначений час, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним діянням, діючи умисно, цілеспрямовано та рішуче, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у виді настання смерті людини і бажаючи їх настання, наніс один удар ногою в тулуб ОСОБА_9 , від якого останній впав на землю. Після чого, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті людині, скориставшись тим, що ОСОБА_9 лежить на землі та не чинить опору, наніс останньому множинні удари руками та ногами в життєво важливі органи: не менше трьох ударів в область голови та не менше двох ударів в область грудної клітки. Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми - синці обличчя, рана обличчя, синець грудної клітки зліва та садно грудної клітки ззаду справа, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя в момент їх спричинення. Смерть ОСОБА_9 настала від аспіраційної асфіксії кров`ю, в результаті відкритої черепно-мозкової травми з ушкодженнями кісток лицевого скелету та основи черепу. Перебуває у прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Крім цього, приблизно в першій половині 2024 року (точний час, дату, та місце під час досудового розслідування встановити не виявилося за можливе), ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на придбання та зберігання наркотичних речовин, без мети збуту, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, в порушення вимог ст. 7 Закону України від 22.12.2006 «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України від 15.02.1995 «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту, наркотичний засіб - канабіс, який зберігав в кишені власних штанів у паперовому згортку.

13 березня 2024 року ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України був затриманий працівниками ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, в період часу з 18 години 08 хвилин по 18 годину 39 хвилин, в ході особистого обшуку ОСОБА_6 в приміщенні кімнати проведення слідчих дій ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області за адресою: Кіровоградська область, Новоукраїнський район, м. Мала Виска, вул. Центральна, 81, в останнього в кишені одягнутих на ньому штанів виявлено та вилучено паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження, ззовні схожу на рослини конопель, яка відповідно до висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обіг якого заборонений, масою в перерахунку на суху речовину 6,11 г.

Заслухавши доповідь судді, в дебетах обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні захисник заявляв клопотання про повторне дослідження доказів кримінального провадження, без наведення доводів про існування підстав, передбачених в ч. 3 ст. 404 КПК України, а зміст доводів клопотання та апеляційної скарги фактично зводились до незгоди з їх оцінкою судом першої інстанції і власною переоцінкою доказів.

Суд апеляційної інстанції зважає також на усталену практику суду касаційної інстанції, викладену, зокрема у постанові ККС ВС від 05 жовтня 2021 року у справі № 589/5015/19, відповідно до якої суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити та оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення.

Разом з тим, колегія суддів не знаходить підстав для повторного дослідження доказів, перелічених стороною захисту, у цьому кримінальному провадженні, достатніх та переконливих мотивів, за наявності яких потрібно було б повторно дослідити докази не наведено.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінальних проваджень передбачених КПК України.

Як убачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України визнав повністю та не визнав винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Разом з тим, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за ч.1 ст.115 КК України поза розумним сумнівом доведена зібраними та проаналізованими у справі доказами.

Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого, суд у вироку належним чином проаналізував показання допитаних в судовому засіданні потерпілої, свідків, висновки судово-медичних експертиз, протоколів слідчих дій та інші письмові докази.

Так, потерпіла ОСОБА_11 в суді першої інстанції пояснювала, що 13.03.2024 до її чоловіка зателефонували з сільської ради і повідомили, що вбили її брата ОСОБА_9 . Вони з чоловіком зразу ж приїхали на місце де лежав посеред вулиці Гагаріна її брат. Виявили, що він був мертвим та з численними тілесними ушкодженнями, по пояс роздягнений, був розбитий череп. Її чоловік пішов по сліду по якому видно, що тіло брата тягнули та вказаний слід вів до домоволодіння ОСОБА_10 . Обвинуваченого вона знає, так як живуть в одному селі. Знала, що вони з її братом товаришували. Про обставини вбивства їй нічого не відомо.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції як свідок ОСОБА_12 пояснював, що працює на посаді старости Коробчинського старостинського округу Новомиргородської ТГ Новоукраїнського району Кіровоградської області. У березні 2024 року, близько 10 години їхав додому і виявив по АДРЕСА_3 тіло ОСОБА_9 , яке лежало посеред дороги, він зателефонував на 102, дочекався поліцію і поїхав додому. На тілі потерпілого були видимі тілесні ушкодження, на обличчі була кров, кругом, на штанях і футболці теж була кров. Був запрошений під час проведення слідчих дій з обвинуваченим як понятий і обвинувачений розповідав про обставини вбивства.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_10 показала, що 12 березня 2024 року до неї додому прийшов потерпілий ОСОБА_9 та вони вживали спиртні напої. Пізніше, приблизно о 19-20 години до неї додому прийшов ОСОБА_6 та вони всі разом також вживали спиртне. В подальшому ОСОБА_13 пішов додому, а обвинувачений залишився у неї. Опівночі ОСОБА_9 прийшов назад, сказав, що його вигнала мати і попросився переночувати. Потім між потерпілим та обвинуваченим сталася сварка, у результаті якої обвинувачений спричинив тілесні ушкодження потерпілому. Після цього потерпілий ліг спати у залі будинку, а вони з обвинуваченим залишилися у іншій кімнаті будинку. В подальшому під ранок потерпілий і обвинувачений знову посварилися за якийсь магнітофон, перебуваючи у коридорі будинку побилися, при цьому вона бачила, як обвинувачений наносив удари кулаком руки та ногою в різні частини тіла потерпілого. Вона налякалася, намагалася їх розборонити, але отримала удар по голові від обвинуваченого і, що відбувалося далі не бачила. Приблизно через 15 хвилин у коридорі, де був потерпілий і обвинувачений стихло, вона вийшла та виявила сліди крові та волочіння у дворі свого домоволодіння викликала поліцію і швидку допомогу.

Крім того, суд правильно вказав, що винуватість також підтверджується даними письмовими матеріалами кримінального провадження, які були ретельно дослідженні судом першої інстанції без будь-яких порушень норм КПК України.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 13.03.2024 території домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , були виявлені та вилучені змиви речовини бурого кольору, біля будинку на перехресті вулиць Квіткова та Гагаріна, та було виявлено труп ОСОБА_9 , з явними ознаками тілесних ушкоджень, з фотододатками. (т.2 а.п.25-62)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 14.03.2024 за участю свідка ОСОБА_10 , остання розповіла, а потім показала обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 ( т.2 а.п.97-104)

Відповідно до протоколу огляду місця події від 15.03.2024, згідно якого оглянуто приміщення моргу КНП «Маловисківська лікарня», яке розташоване за адресою Кіровоградська область, Новоукраїнський район, м. Мала Виска, вул. Шевченка, 64, де було виявлено та вилучено кофту чорного кольору, светр оранжевого кольору в чорно-сіру смугу зі слідами РБК з фото додатками. (т.2 а.п.105-108)

Згідно висновку експерта № 27 від 15.04.2024 при судово-медичній експертизі на трупі гр. ОСОБА_9 виявлені слідуючі тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма - синці обличчя, рана обличчя, відкритий перелом кісток носу та надперенісся лобової кістки, перелом кісток основи черепу; синець грудної клітки зліва та садно грудної клітки ззаду справа. Усі вищезазначені тілесні ушкодження виникли від не менше 3-х травматичних дій тупого(их) предмета(ів). Даних за послідовність нанесення ушкоджень, немає. Тілесні ушкодження у вигляді синця та садна грудної клітки виникли від не менше 2-травматичних дій. У живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Згідно до (правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що затверджені наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року п.п.2.3.2б) 2.3.5). Не перебувають у причинному зв`язку з безпосередньою причиною смерті. Тілесні ушкодження у вигляді «відкрита черепно-мозкова травма - синці обличчя, рана обличчя, відкритий перелом кісток носу та надперенісся лобової кістки, перелом кісток основи черепу» виникли від не менше однієї травматичної дії. У живих осіб мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя в момент їх спричинення. Згідно до (п. 2.1.3б) «правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»). Перебувають у прямому причинному зв`язку з безпосередньою причиною смерті. 5.6.7. Смерть гр. ОСОБА_9 настала від аспіраційної асфіксії кров`ю, в результаті відкритої черепно-мозкової травми з ушкодженнями кісток лицевого скелету та основи черепу, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупу, даними судово-гістологічної експертизи. Враховуючи ступінь розвитку посмертних явищ, причину смерті, умови навколишнього середовища вважаю, що смерть ОСОБА_9 настала приблизно за 24 години по моменту початку судово-медичної експертизи. Після отримання тілесних ушкоджень у вигляді «відкрита черепно-мозкова травма - синці обличчя, рана обличчя, відкритий перелом кісток носу та надперенісся лобової кістки, перелом кісток основи черепу» потерпілий міг жити

деякий проміжок часу, тривалість якого залежала від швидкості розвитку явищ асфіксії

(недостатність кисню в крові та тканинах). 9.13. На виявлених тілесних ушкодженнях відобразилися загальні ознаки дії тупого(их) предмета(ів). Індивідуальні особливості контактуючої поверхні травмуючого(их) предмета(ів) в ушкодженнях не відобразилися. 10. Виявлений на трупі ОСОБА_9 комплекс тілесних ушкоджень не міг виникнути при падінні з висоти власного зросту. Визначення характеру дій, внаслідок яких виникають ушкодження (боротьба, самооборона) не входить в рамки компетенції судово-медичного експерта. 11. Локалізація тілесних ушкоджень, що мались на трупі гр. ОСОБА_9 доступна для спричинення їх власноручно. Однак дана можливість є малоймовірною. 14.15. В момент отримання комплексу вищезазначених тілесних ушкоджень положення потерпілого та особи, що спричиняла ушкодження могло бути самим різноманітним та змінюватись в процесі. 16. При судово-токсикологічній експертизі в крові та сечі з трупу виявлений етиловий спирт в кількості: кров - 3.27 ‰, сеча - 4.83 ‰, що у живих осіб може відповідати алкогольному сп`янінню тяжкого ступеня. 7. Питання щодо групової належності крові потерпілого вирішується шляхом проведення судово-імунологічної експертизи. (т.2 а.п.113-117)

Відповідно до висновку експерта № 314 від 04.04.2024 зазначені загальні ознаки асфіксії. Еритроцити в просвіті бронхів та альвеол. (т.2 а.п.118)

Згідно висновку експерта № 1110 від 25.03.2024 в зразках крові та сечі від трупа гр. ОСОБА_9 , 1981 року народження, виявлений етиловий спирт в кількості: в крові 3,27 г/дм?, в сечі 4,83 г/дм? та не виявлені: метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий та аліловий спирти. (т.2 а.п.119)

Згідно висновку експерта № 236 від 18.03.2024 кров ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. (т.2 а.п.129-130)

Згідно висновку експерта № 1041 від 20.03.2024 у крові гр. ОСОБА_6 , 1995 року народження, виявлений етиловий спирт в кількості 1,28 г/дм? та не виявлені метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий та аміловий спирти. (т.2 а.п.134)

Згідно висновку експерта № 235 від 12.04.2024 кров потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. (т.2 а.п.138-140)

Згідно висновку експерта № 44 від 27.03.2024 група крові трупа ОСОБА_9 , згідно «Висновку експерта» № 241 від 21.03.2024, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ Ав ізосерологічної системи АВ0. Група крові підозрюваного ОСОБА_6 , згідно «Висновку експерта» № 236 від 18.03.2024, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ Ав ізосерологічної системи АВ0. При судово-медичній експертизі тампона-змива з поверхні ступні правої нижньої кінцівки (об.№1) підозрюваного ОСОБА_6 знайдена кров людини, статеву належність якої встановити не вдалося через відсутність клітинних елементів, придатних для цитологічного обліку. Епітеліальних клітин не знайдено. При серологічному дослідженні виявленої крові знайдений антиген А ізосерологічної системи АВ0. Таким чином, враховуючи отримані результати і антигенну характеристику осіб, які проходять по справі, можливо зробити висновок про походження виявленої крові від особи або осіб, в крові якої або яких міститься антиген А ізосерологічної системи АВ0, від трупа ОСОБА_9 не виключається, також домішок крові від підозрюваного ОСОБА_6 не виключається, якщо у останнього були пошкодження у вигляді зовнішньої кровотечі. (т.2 а.п.149-152)

Відповідно до висновку експерта № 40 від 27.03.2024 група крові трупа ОСОБА_9 , згідно «Висновку експерта» № 241 від 21.03.2024, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ Ав ізосерологічної системи АВ0. Група крові підозрюваного ОСОБА_6 , згідно «Висновку експерта» № 236 від 18.03.2024, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ Ав ізосерологічної системи АВ0. При судово-медичній експертизі змиву з поверхні правої руки (об`єкт № 1) ОСОБА_6 , знайдена кров, видову належність якої встановити не вдалося через низький вміст або глибокий ступінь руйнування білків в цих слідах. (т.2 а.п.161-163)

Висновком експерта № 42 від 27.03.2024, відповідно до якого група крові трупа ОСОБА_9 , згідно «Висновку експерта» № 241 від 21.03.2024, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ Ав ізосерологічної системи АВ0. Група крові підозрюваного ОСОБА_6 , згідно «Висновку експерта» № 236 від 18.03.2024, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ Ав ізосерологічної системи АВ0. При судово-медичній експертизі змиву з поверхні лівої руки (об`єкт № 1) підозрюваного ОСОБА_6 , знайдена кров, видову належність якої встановити не вдалося через низький вміст або глибокий ступінь руйнування білків в цих слідах. (т.2 а.п.177-179)

Висновком експерта № 233 від 15.04.2024, відповідного до якого кров потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить до групи Ав за системою АВ0. На чоловічих штанях, наданих на експертизу, в слідах сіро-бурого кольору, знайдена кров людини (об`єкти №№1-10), та при визначенні групової належності цієї крові за системою АВ0 в об`єктах №№2, 3, 10 встановлена група крові Ав, в решті об`єктів лише антиген А, що також передбачає групу крові Ав. Таким чином, з огляду на вище викладене, кров на чоловічих штанях в об`єктах №№1-10 походить від особи (осіб) з групою Ав, і може належати потерпілому ОСОБА_9 (т.2 а.п.183-185)

Висновком експерта № 229 від 16.04.2024, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. На змиві з підлоги біля ліжка (об`єкт № 1), знайдено кров людини, та при визначенні групової належності крові за ізосерологічною системою АВ0 в даному об`єкті виявлено лише антиген А, що передбачає походженні крові від особи (осіб) групи Ав. Таким чином, отримані результати свідчать про те, що кров у вказаному об`єкті може належати потерпілому ОСОБА_9 (т.2 а.п.200-203)

Висновком експерта № 241 від 21.03.2024, відповідно до якого кров трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. (т.2 а.п.207-208)

Висновком експерта № 242 від 21.03.2024, відповідно до якого кров трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. (т.2 а.п.210-211)

Висновком експерта №230 від 16.04.2024, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. На змиві з підлоги (об`єкт №1), знайдено кров людини, та при визначенні групової належності крові за ізосерологічною системою АВ0 в даному об`єкти виявлено лише антиген А, що передбачає походження крові від особи (осіб) групи Ав. Таким чином, отримані результати свідчать про те, що кров у вказаному об`єкті може належати потерпілому ОСОБА_9 (т.2 а.п.216-119)

Висновком експерта № 231 від 15.04.2024, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить до групи Ав за системою АВ0. На трьох вирізах з простирадла з плямами бурого кольору, вилучених при огляді місця події, знайдена кров людини (об`єкти №№1-4), та при визначенні групової належності цієї крові за системою АВ0 в цих об`єктах встановлена група крові Ав. Таким чином, з огляду на вище викладене, кров на вирізах з простирадла в об`єктах №№1-4 походить від особи з групою Ав, і може належати потерпілому ОСОБА_9 (т.2 а.п.224-226)

Висновком експерта №227 від 16.04.2024, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. На змиві зі стіни (об`єкт №1), знайдено кров людини, та при визначенні групової належності крові за ізосерологічною системою АВ0 в даному об`єкті виявлено лише антиген А, що передбачає походження крові від особи (осіб) групи Ав. Таким чином, отримані результати свідчать про те, що кров у вказаному об`єкті може належати потерпілому ОСОБА_9 (т.2 а.п.231-234)

Висновком експерта №228 від 16.04.2024, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. На змиві з підлоги в кімнаті спальні (об`єкт №1), знайдено кров людини, та при визначенні групової належності крові за ізосерологічною системою АВ0 в даному об`єкті встановлено групу Ав. Таким чином, отримані результати свідчать про те, що кров у вказаному об`єкті може належати потерпілому ОСОБА_9 (т.2 а.п.239-242)

Висновком експерта № СЕ-19/112-24/4123-БД від 15.04.2024, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (об`єкт № 1), які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1). ( т.2 а.п.248-250)

Висновком експерта № 27-1 від 22.04.2024, відповідно до якого локалізація та механізм спричинення тілесних ушкоджень, що малися на трупі гр. ОСОБА_9 можуть відповідати локалізації та механізму спричинення, на які вказує підозрюваний ОСОБА_6 в ході проведення за його участі слідчого експерименту від 14.03.2024 року. (т.3 а.п.5-7)

Висновком експерта № 27-2 від 22.04.2024 відповідно до якого локалізація та механізм спричинення тілесних ушкоджень, що малися на трупі гр. ОСОБА_9 можуть відповідати локалізації та механізму спричинення, на які вказує свідок ОСОБА_14 в ході проведення за її участі слідчого експерименту від 14.03.2024. (т.3 а.п.12-14)

Висновком експерта № СЕ-19/112-24/3779-НЗПРАП від 19.04.2024, відповідно до якого надана на дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено. Маса канабісу, в перерахунку на суху речовину, становить 6,11 грама. (т.3 а.п.25-29)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2024 за участю ОСОБА_6 , який спочатку розповів, а потім показав обставини вчинення ним кримінального правопорушення. (т.3 а.п.52-62)

Колегія суддів відзначає, що висновки, яких дійшов суд першої інстанції, були зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи. Матеріали кримінального провадження не містять обставин, що можуть викликати сумніви в правильності рішення суду, чи суперечливих доказів, які б суд невмотивовано відкинув.

При цьому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави критично оцінювати покази свідків, оскільки підстав вважати їх неправдивими суду не надано. Їх покази повністю узгоджуються з дослідженими судом письмовими та речовими доказами, які зібрані та перевірені органом досудового розслідування, а згодом судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України.

Крім того, згідно ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, у зв`язку з чим суд першої інстанції правильно обґрунтував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_6 за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, показаннями свідків.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного переконання про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та кваліфікації його дій за ч.1 ст.115, ч.1 ст. 309 КК України.

Окрім того, суд першої інстанції, оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо того, що він не мав умислу вбивати потерпілого, обґрунтовано дійшов висновку, що такі показання є версією захисту та намаганням зменшити відповідальність за вчинене, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами у сукупності.

Незгода стороною захисту з оцінкою суду першої інстанції доказів у кримінальному провадженні не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання доказів недопустимими, є лише способом захисту і намаганням спростувати вказані докази, які проведені за участі обвинуваченого або об`єктивно вказують на вчинення ним злочину, з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Крім того, колегія суддів не погоджується з показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо заперечення останнім причетності до інкримінованого йому злочину, в тому числі спричинення потерпілому ОСОБА_9 у будинку свідка ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, оскільки повний аналіз вищевказаних письмових доказів по справі, а саме проведених експертиз, слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_10 , самого обвинуваченого ОСОБА_6 , наданих показань свідка ОСОБА_10 у ході судового розгляду у справі, які узгоджуються з вищевказаними письмовими доказами та не спростовані висновком експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи № 189/25-27 від 09.05. 2025.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

А тому, не знайшли свого підтвердження доводи захисника обвинуваченого щодо того, що суд першої інстанції ухилився від дослідження та надання юридичної оцінки як доказів слідчого експерименту, проведеного 14.03.2024 з ОСОБА_6 , так і судово-психологічної експертизи від 09.05.2025 № 189/25-27, оскільки місцевий суд послався у вироку на зазначені докази та їх обґрунтування.

Є не обґрунтованими доводи захисника стосовно того, що комплекс ознак психологічної щирості у наданні ОСОБА_6 інформації відзначається, що він ймовірно не наносив будь-яких ударів по потерпілому в середині приміщення, не волочив його тіло через весь двір та у нього не було прямого умислу на заподіяння смерті потерпілому.

В той же час, у висновку судово-психологічної експертизи від 09.05.2025 № 189/25-27 експерт дійшов висновку, що за результатами порівняльного аналізу мови та поведінкових ознак, які продемонстрував ОСОБА_6 під час відтворення ним подій (слідчий експеримент проведений за його участю від 14.03.2024), вказує на щирість його показів в тому, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння та ймовірно не пам`ятає окремих своїх дій і, як результат, демонструє невпевненість, плутаючись в показах та коли намагається свідчити про хронологію подій, які відбувались на вулиці та характер завданих ним ударів потерпілому.

Надаючи оцінку доводам захисту щодо відсутності у обвинуваченого умислу на вбивство, колегія суддів зазначає, що такі доводи не знайшли об`єктивного підтвердження.

Питання про спрямованість умислу суд вирішив, ураховуючи сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, способу, знаряддя злочину, характеру і локалізації тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду (зокрема, у постановах від 18.12.2018 у справі №381/1869/18, від 19.02.2020 у справі №428/11944/19), при вирішенні питання про межу між ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 121 КК України ключовим є ставлення винного до настання смерті. Якщо смерть є наслідком дій, до яких особа не прагнула і які не передбачала як смертельні, йдеться про ст. 121 КК України. Якщо ж особа усвідомлює характер дій, їх небезпечність для життя і прагне або свідомо допускає смерть, це вбивство.

У вироку обґрунтовано вказано на характер та локалізацію тілесних ушкоджень, завданих потерпілому: численні удари руками та ногами в ділянки голови, грудей, живота. Смерть потерпілого настала від аспіраційної асфіксії кров`ю, в результаті відкритої черепно-мозкової травми з ушкодженнями кісток лицевого скелету та основи черепу.

Характер цих ушкоджень, їх множинність та локалізація свідчать про наявність у ОСОБА_6 прямого умислу на позбавлення життя потерпілого. Вчинення таких дій потребує глибокого усвідомлення кожної з них, чіткої координації рухів та вольового контролю, спрямованого саме на заподіяння смерті. Обвинувачений діяв не спонтанно, а послідовно, інтенсивно та цілеспрямовано, без жодних спроб припинити насильство, що свідчить про наявність бажання досягти летального результату.

Обвинувачений не вживав жодних дій для припинення насильства, не викликав допомоги, не висловлював каяття, а натомість залишив потерпілого без допомоги та пішов відпочивати, що додатково підтверджує усвідомлення наслідків та відсутність бажання їх уникнути.

Зазначене також узгоджується і з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду від 22.05.2025, справа № 617/1927/21.

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів не знаходить підстав для перекваліфікації діянь ОСОБА_6 з ч.1 ст.115 КК України на інший, не умисний злочин, на що є посилання в його апеляційній скарзі.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого, вищевказані докази, суд приходить до висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_6 за встановлених судом обставин за ч. 1 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що призначений судом згідно вироку вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_6 в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Як убачається із кримінального провадження, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання, враховував ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких згідно зі ст. 12 КК України є не тяжким злочином, а інший умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я людини,та індивідуальний ступінь тяжкості вчиненого діяння, виходячи з конкретних обставин його вчинення; критичне ставлення ОСОБА_6 до вчиненого; дані про особу винуватого, котрий раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, не одружений, на утриманні осіб не має, на обліку лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Обставини, що пом`якшують покарання не встановлено, обставини, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Зваживши вказані обставини та дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкцій відповідних частин статей у виді позбавлення волі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 КК України та за ч.1 ст.309 КК України. Остаточний розмір покарання призначено відповідно до вимог ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України районний суд не вбачав.

Крім того, суд призначає покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів (ч.2 ст.50 КК України).

Залишаючи вирок суду першої інстанції в частині покарання без змін, колегія суддів виходить із того, що одним із проявів верховенства права, що закріплений у ст. 8 КПК України, є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обрав обвинуваченому законне та найбільш доцільне покарання, у виді позбавлення волі не певний строк, виходячи як з характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого ним злочинів проти життя та здоров`я особи, мети й мотивів вчиненого ним злочинного діяння, наявності обтяжуючих обставин, а також даних, що його характеризують та особистого ставлення обвинуваченого до вчиненого.

На переконання колегії суддів, по справі відсутні обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочинів, оскільки до кола обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, не можна зараховувати будь-які відомості, що характеризують обвинуваченого, чи будь-яку обставину, що пом`якшує покарання, зокрема й ті, що зазначені стороною захисту в апеляційній скарзі. До них можуть належати лише ті, що безпосередньо пов`язані з ознаками складу злочину та значною мірою знижують рівень суспільної небезпеки певного, вчиненого посягання.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вимоги закону щодо призначення покарання виконані в повному обсязі.

Схожа правова позиція викладена у справі «Скоппола проти Італії № 2» від 17.09.2009 р., де Європейський суд з прав людини зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Тому прийняте рішення щодо призначення покарання належно обґрунтоване вимогами національного законодавства та не суперечить і рішенням ЄСПЧ.

При цьому, державою запроваджено таке нормативне регулювання, яке дає можливість ОСОБА_6 , після відбуття не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, своєю поведінкою в установах виконання покарань довести своє виправлення та звільнитись умовно-достроково.

Враховуючи, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 370, 373-374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, колегія суддів, не встановивши підстав для його зміни або скасування, відмовляє в задоволенні поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2025 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: