У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні за № 0001226, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2025, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, стрільця 1 відділення стрілецького взводу 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України.

встановив:

Старший слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001226 від 16.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Подане клопотання мотивує тим, що 17.06.2025 ОСОБА_4 призваний під час мобілізації на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , від 26.08.2025 № 250, ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу, взятий на усі види забезпечення та призначений на посаду: стрілець 1 відділення стрілецького взводу (з охорони важливого державного об`єкта №58) НОМЕР_2 стрілецького батальйону (з охорони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, з моменту призову на військову службу за мобілізацією, на особливий період та його відправлення до військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, військовослужбовець ОСОБА_4 повинен у своїй повсякденній діяльності дотримуватись вимог статей 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, натомість, солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України та законів України, став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Відповідно до підпункту «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби у відставку за станом здоров`я (на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби із виключенням з військового обліку).

Слідчий вказує, що 26.08.2025, перебуваючи у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 доведено наказ командира від 26.08.2025 № 250, про його зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення, призначення на посаду стрільця 1 відділення стрілецького взводу (з охорони та оборони об`єкта №58) 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , проте ОСОБА_8 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, відкрито висловив своє небажання проходити військову службу та виконувати свій військовий обов`язок.

Окрім цього, 03.09.2025, перебуваючи у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 було повторно доведено наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.08.25 № 250 про його зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення, призначення на посаду стрільця 1 відділення стрілецького взводу (з охорони та оборони об`єкта №58) НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , та віддано розпорядження вибути у підрозділ, а саме: у стрілецький взвод (з охорони та оборони об`єкта №58) НОМЕР_2 стрілецького батальйону (з охорони та оборони особливо важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження служби, проте ОСОБА_8 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, повторно відкрито висловив своє небажання проходити військову службу та виконувати свій військовий обов`язок.

Також, 04.09.2025, перебуваючи у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , солдату ОСОБА_4 було доведено рішення командира військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2025 № 556 про те, що солдату ОСОБА_4 05.09.2025 необхідно заступити у добовий наряд днювальним по взводу, проте ОСОБА_8 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, відмовився від виконання зазначеного рішення командира від 04.09.2025 № 556 про необхідність заступити у добовий наряд днювальним по взводу, тим самим повторно відкрито висловив своє небажання проходити військову службу та виконувати свій військовий обов`язок.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, на особливий період, перебуваючи на посаді: стрілець 1 відділення стрілецького взводу (з охорони важливого державного об`єкта №58) НОМЕР_2 стрілецького батальйону (з охорони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 409 КК України, тобто відмова від несення обов`язків військової служби, вчинена в умовах воєнного стану.

Слідчий вказує, що 16.09.2025, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, тобто відмова від несення обов`язків військової служби, вчинена в умовах воєнного стану.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, тяжкість покарання, яке йому загрожує, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено, що у своїй сукупності дає підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, приймаючи до уваги, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Захисник підозрюваного просив визначити підозрюваному розмір застави.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав захисника. Повідомив, що дияконом ОСОБА_9 , та його релігійні переконання не дозволяють проходити військову службу. Зазначив, що за вказаною підставою для звільненння від проходжння військової служби до органів ТЦК та СП не звертався.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення захисника та підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.09.2025 вбачається, що у провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001226 від 16.09.2025 за фактом того, що стрілець 1 відділення стрілецького взводу військової час тини 3115 солдат ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в умовах воєнного стану відмовився від несення військової служби.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.09.2025 вбачається, що ОСОБА_4 був затриманий 16.09.2025 о 15 год. 25 хв. порядку ч. 4 ст. 208 КПК України.

16.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Згідно зі змістом ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: повідомленням командування військової частини до органу ДБР про факт відмови від несення служби від 11.09.2025; матеріалами службового розслідування по факту відмови від виконання службових обов`язків згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 №250 від 26.08.2025 стрільцем 1 відділення стрілецького взводу 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 ; протоколами допиту свідків від 16.09.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження, які були досліджені слідчим суддею.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту, як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, яке є тяжким злочином, покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у його вчиненні, дані про його особу та інші характеризуючи дані останнього.

У ході розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що вказані слідчим у клопотанні ризики існують, а наведені в ньому обставини можуть перешкоджати проведенню досудового розслідування без обрання найсуворішого запобіжного заходу. Крім того, на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження.

Слідчий суддя вказує, що ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, слідчий суддя вважає, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким злочином і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а також приймаючи до уваги те, що Закарпатська область межує з Республікою Польщею, Угорщиною, Румунією, Словаччиною, дають підстави вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, маючи підстави для перетину державного кордону у період дії воєнного стану, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Що стосується ризику незаконного впливу на учасників у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) слідчий суддя зауважує, що такий ризик існує як на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, так і до початку стадії судового розгляду (моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження доказів судом). При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що всі обставини кримінального провадження не встановлені, а також приймає до уваги те, що підозрюваний може вступати у позапроцесуальні відносини із іншими учасниками кримінального провадження, з метою схилення їх до надання вигідних для неї показів або відмови від надання показів стороні обвинувачення. Вказані обставини, на переконання слідчого судді, свідчать про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Аналізуючи імовірність наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Також при обранні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наступне.

Згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

24.02.2022 військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї, незаконно вторглись на територію України через державний кордон України та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частини території України, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку із відкритою військовою агресією російської федерації проти України, на території України було запроваджено воєнний час, який триває по теперішній час.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що злочини проти встановленого порядку несення військової служби у період воєнного стану на території України посягають не тільки на безпеку держави, а й на національну безпеку загалом, яка відповідно до Закону «Про основи національної безпеки України» визначається як рівень захищеності життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якого забезпечується сталий розвиток суспільства.

Слідчим суддею враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, проте, вважає, що такі ризики слід оцінювати у сукупності з даними про особу підозрюваного, які б давали підстави для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про основоположні права та свободи та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Тому, слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке загрожує у випадку визнання його винним, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали, додані слідчим та прокурором до клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час його розгляду доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та приходить до висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя враховує при цьому обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про особу підозрюваного та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину складає від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і тільки у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється.

З огляду на вищевикладене, приймаючи позицію учасників сторін кримінального провадження, беручи до уваги вимоги п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя вважає, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом становить - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень) гривень, і такий буде належним чином гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення застави, на ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на першу вимогу; не відлучатися за межі території м. Ужгород Закарпатської області без дозволу слідчого чи прокурора; повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197, 202,309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 13 листопада 2025 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 15 години 25 хвилин 16 вересня 2025 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на першу вимогу;

- не відлучатися за межі території м. Ужгород Закарпатської області без дозволу слідчого чи прокурора;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1