Справа № 128/1789/23
ВИРОК

Іменем України

30 жовтня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.05.2023 за № 0000113, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня технічна, непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 не раніше 16 січня 2020 року, перебуваючи у помешканні, у якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом поширення публікації у соціальній мережі «Однокласники», звернувся до невизначеного, але значного кола осіб (в тому числі військовослужбовців), щоб схилити їх до вчинення дій, метою яких є розповсюдження матеріалів із закликами до насильницького захоплення державної влади за таких обставин.

Так, ОСОБА_4 за невстановлених обставин, користуючись власним ноутбуком марки «Lenovo» з серійним номером WB07071154, створив обліковий запис у соціально-орієнтованій мережі «Однокласники». Створивши власну сторінку за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 увів свої персональні дані: ім?я користувача « ОСОБА_5 », ІНФОРМАЦІЯ_1 », розмістив власне фото, а також у різний час додав до розділу «друзі» 17 осіб та 8 підписників. У подальшому ОСОБА_4 , достовірно знаючи про блокування доступу до російської соціальної мережі «Однокласники» на підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.04.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», уведеного в дію Указом Президента України від 15.05.2017 №133 та продовженого на підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.05.2020, затвердженого Указом Президента України від 14.05.2020 №184, умисно, цілеспрямовано, переслідуючи ідеологічні мотиви, достовірно знаючи про публічно комунікативний характер соціальної мережі через можливість поширення інформації через всесвітню мережу «Інтернет» до відома невизначеного кола осіб, за допомогою вищевказаного ноутбуку (який містить браузер Microsoft Edge та використовуючи спеціалізовані програми для обходу блокування «VPN») використав власну сторінку у соціальній мережі «Однокласники» для розповсюдження матеріалів із публічними закликами до насильницького захоплення державної влади.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, використовуючи власний вищевказаний ноутбук марки «Lenovo», перебуваючи у помешканні, у якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , здійснивши вхід через браузер Microsoft Edge на особисту сторінку облікового запису соціально-орієнтованої мережі «Однокласники» під іменем « ОСОБА_5 » та у невстановлений досудовим розслідуванням час власноручно відшукав у стрічці новин зазначеної соціальної мережі матеріал, розміщений 16.01.2020 користувачем даної соціальної мережі під іменем « ОСОБА_6 », який в подальшому, за допомогою вбудованої функції «вподобав», розповсюдив на своїй Інтернет-сторінці з вільним доступом до перегляду іншими користувачами вказаної соціальної мережі, а саме: публікацію з текстом такого змісту: «БРАТ, ОСОБА_7 ». Відповідно до висновку експерта ІНФОРМАЦІЯ_4 №469/1 від 09.01.2023, у вищевказаному матеріалі (публікації), розповсюдженому ОСОБА_4 на своїй особистій Інтернет-сторінці соціальної мережі «Однокласники» під іменем « ОСОБА_5 » (за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 містяться публічні заклики до українських військових до припинення «братської» війни і початку війни разом із російськими військовими проти чинної української влади за звільнення від неї, що є публічними закликами до насильницької зміни української влади. Разом з тим, зазначений матеріал є поширеним, оскільки розміщений на Інтернет-сторінці та передбачає ознайомлення з його змістом невизначеного кола осіб.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, тобто розповсюдження матеріалів із публічними закликами до насильницького захоплення державної влади.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, не визнав. Показання давати відмовився, відповідно до статті 63 Конституції України.

Водночас обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду подавав до суду заяви, у яких вказував, що він є « ОСОБА_8 » з єдиним громадянством СССР/УССР; не вважає себе громадянином України; не вважає себе фізичною особою; вказує, що паспорта громадянина України на ім`я « ОСОБА_4 » не існує, оскільки він його утилізував шляхом спалення; у даному кримінальному провадженні він знаходиться в статусі спостерігача, а не в статусі обвинуваченого; вважає, що дане кримінальне провадження повністю фальсифіковане, воно складається лише із припущень, видумок, у кримінальному провадженні відсутні потерпілі і свідки, відсутній правопорушник.

Крім того, під час дослідження доказів ОСОБА_4 , надаючи свої коментарі, зазначив, що він користується різними соціальними мережами, в тому числі й «Однокласники»; йому, як особі, яка є громадянином СССР/УССР, не заборонено користуватися соціальною мережею «Однокласники»; коли йому подобалась якась публікація, він ставив вподобайку і зберігав її у себе на сторінці, його сторінка була у вільному доступі для усіх людей; вислови, які він зберіг на свою сторінку, спрямовані на те, щоб знайти зрадників, які розв`язали цю війну.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 109, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- клопотанням про проведення обшуку від 11.08.2022 (т. 2 а.к.п. 44-46);

- копією ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2022, якою «надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у якій фактично проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та вилучення документів, чорнових записів, спеціальне обладнання для проведення акцій агентурного зв?язку, мобільних телефонів, комп?ютерної техніки, носії інформації (картки пам?яті, флеш-носії, тощо) та інших речей, які як окремо, так і в сукупності з іншими відомостями можуть бути використанні як докази вини останнього, а також встановлення інших осіб, причетних до вчинення цього та інших злочинів» (т. 2 а.к.п. 47-48);

- протоколом обшуку від 12.08.2022 та додатками до протоколу обшуку, відповідно до якого «старший слідчий відділу УСБУ у Вінницькій області капітан юстиції ОСОБА_9 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 07.08.2022, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2022, запропонувала ОСОБА_4 видати зазначені в ухвалі мобільні телефони, документи, тобто зазначені в ухвалі речі, на що ОСОБА_4 заявив, що відмовляється добровільно видати зазначені в ухвалі речі; у зв`язку з відмовою того, що вимагається, проведено обшук у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає фактично ОСОБА_4 ; обшук розпочато із господарських приміщень, де за одним із них, а саме: за сараєм, біля купи дров лежав мобільний телефон марки «Blackview» (imei НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_4 , в ході детального огляду зазначеного вище мобільного телефону встановлено наявність у ньому контактів осіб (абонентів) рф, а також наявність мобільного месенджера «Telegram», на якому містяться соціальні групи: « ІНФОРМАЦІЯ_5 », «Советский человек», «Реестр ГосАктов Союза ССР», « ІНФОРМАЦІЯ_6 » тощо; у зв`язку з вищевказаним мобільний телефон вилучено в ході обшуку, поміщено до пакету №2 з відповідними написами, підписаного учасниками, понятими, слідчим та опечатано печаткою «Для пакетів №6 УСБУ у Він. Обл.»; далі обшук проведено у будинку, до якого приєдналася ОСОБА_10 (яка є власником будинку та цивільною дружиною ОСОБА_4 ); у свою чергу ОСОБА_11 відмовилася добровільно надати доступ до свого домоволодіння для проведення слідчої дії обшуку, незважаючи на законну ухвалу слідчого судді, у зв`язку з викладеним здійснено вхід до житлового будинку та в присутності понятих проведено обшук, в ході якого виявлено, що в одній з кімнат на письмовому столі стояв ноутбук «Lenovo» чорного кольору, при увімкненні якого необхідно було ввести пароль для входу; на запитання слідчого повідомити пароль, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 відмовилися, у зв`язку з чим вказаний ноутбук вилучено та поміщено до пакету №3 з відповідними пояснювальними записками, підписаного учасниками, понятими, слідчим та опечатаний печаткою «Для пакетів №6 УСБУ у Вінницькій області»; далі в ході обшуку знайдено документальні матеріали, які свідчать про участь ОСОБА_4 у складі нелегалізованого об`єднання партійної організації КПСС (більшовицька платформа міста Києва) на 55 арк., які вилучені та поміщені до пакету №4 з відповідними пояснювальними записами, підписаний учасниками, понятими, слідчим та опечатаний печаткою «Для пакетів №6 УСБУ у Вінницькій області»; в подальшому в ході проведення обшуку в інших кімнатах та приміщеннях домоволодіння інших документів, речей та предметів, зазначених в ухвалі від 11.08.2022, а також будь-яких заборонених речей не виявлено» (т. 2 а.к.п. 49-57);

- актом огляду від 22.08.2022 та долученими до акту скріншотами, згідно з яким старший оперуповноважений в ОВС 1 сектору 3 відділу ГВ ЗНД УСБ У Вінницькій області підполковник ОСОБА_12 , в приміщенні службового кабінету №917 ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 ), з метою виявлення та фіксації відомостей, які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.ст. 110, 161, 436-1, 436-2 КК України, з додержанням вимог п. 2 ст. 7 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність», провів огляд публікацій Інтернет-сторінок соціальних мереж «Вконтакте» та «Однокласники» під назвою « ОСОБА_13 » (адреса в мережі Інтернет: « ІНФОРМАЦІЯ_8 » та « ІНФОРМАЦІЯ_9 »); огляд проводився при штучному освітленні, з автоматизованого робочого місця, яке підключено до глобальної мережі Інтернет через службовий ПЕОМ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » № НОМЕР_3 з операційною системою «Windows 10»; вихід до мережі Інтернет здійснювався за допомогою Інтернет-браузерів «Ореrа» та «Google Chrome» (т. 1 а.к.п. 159-171);

- експертним висновком від 05.09.2022 №585/01-04/05, яким установлено, що лінгвістичний аналіз текстів документа засвідчує, що «на наданих на дослідження матеріалах є висловлювання про «відновлення» багатонаціональної соціалістичної наддержави, що передбачає порушення сучасного державного кордону України; містяться висловлювання, провідною ідеєю яких є розпалювання національної ворожнечі та ненависті між країнами Західної Європи, України та Російської Федерації, приниження національної честі та гідності представників Української Держави і Західної Європи, а також непряме обмеження прав українців, які проживають на тимчасово окупованій територій ЛНР; містяться лінгвістичні ознаки пропаганди комуністичного та націонал-соціалістичного тоталітарних режимів; містяться факти виправдовування тимчасової окупації частини території України з боку РФ» (т. 1 а.к.п. 172-185);

- повідомленням про початок досудового розслідування від 07.09.2022 №53/6/7-2098ві, згідно з яким 19 вересня 2022 року старшим слідчим в ОВС СВ УСБУ у Вінницькій області підполковником юстиції ОСОБА_14 , на підставі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, за дорученням начальника слідчого відділу Управління підполковника юстиції ОСОБА_15 , розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000161 (т. 1 а.к.п. 186);

- копією постанови про визначення групи слідчих, яка здійснюватиме досудове розслідування, та старшого слідчої групи від 07.09.2022 (т. 1 а.к.п. 187-188);

- копією постанови про визначення групи прокурорів від 07.09.2022 (т. 1 а.к.п. 189-190);

- протоколом огляду від 09.09.2022 та диском до протоколу, згідно з якими старший оперуповноважений в ОВС 1 сектору 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ у Вінницькій області підполковник ОСОБА_12 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 07.09.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, на виконання слідчого доручення №53/6/7-2122ві від 09.09.2022 у службовому кабінеті ІНФОРМАЦІЯ_11 , відповідно до ст.ст. 104-107, 223, 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення (злочину), проведено слідчу (розшукову) дію огляд; огляд проводився за участю спеціаліста; об`єктами огляду є публікації в соціальних мереж «Вконтакте» за посилання ІНФОРМАЦІЯ_12 «Одноклассники» ІНФОРМАЦІЯ_2 та «Telegram» групу « ІНФОРМАЦІЯ_13 », якими користується ОСОБА_4 ; за допомогою вбудованої функції Інтернет-браузера « ІНФОРМАЦІЯ_14 » створено посилання на ці сторінки у вигляді QR кодів (т. 1 а.к.п. 203-230);

- постановою про призначення судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 12.09.2022, якою призначено у кримінальному провадженні № 0000161 від 07.09.2022 судово-лінгвістичну (семантико-текстуальну) експертизу, проведення якої доручено експертам ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 2 а.к.п. 1-26);

- висновком експерта від 09.01.2023 №469/1, згідно з яким «розміщення інформації в соціальних інтернет-мережах (на сайтах), як і в будь-якому ЗМІ, опосередковано можна вважати її розповсюдженням, поширенням, оскільки призначенням такої мережі є інформування, повідомлення, спілкування з іншими користувачами, а отже неминуче відбувається обмін (поширення) інформацією, в тому числі, думками, ідеями, поглядами, знаннями, які стають загальнодоступними, тобто публічними; об?єктивний зміст текстів, розміщених « ОСОБА_4 » (як зазначено в постанові про призначення експертизи) у соцмережах Інтернет «Вконтакте», «Однокласники», «Telegram», наведений у дослідницькій частині цього висновку експерта; тексти представляють собою фрагменти дописів, статей, висловлювань інших осіб у вигляді репостів, цитат із посиланням на джерело на різні теми з приводу різних подій, зокрема: у тексті репосту із «Україна проти брехні ЗМІ (УКРАИНА против лжи СМИ)» (за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), що починається і, відповідно, закінчується такими словами: «Они себе снова сами понавыбирали, а должна Россия. ШАФРАН. Сегодняшнее голосование в Верховной Раде... Вообще-то в такой ситуации следовало бы помочь братской стране и освободить ее от нацистской оккупации», автор фактично спонукає до так званої «денацификации» проти волі українців («ни с кем там сегодня договариваться ни о чем нельзя... Вообще-то в такой ситуации следовало бы помочь братской стране и освободить ее от нацистской оккупации»); у тексті репосту із «Вежливые люди. Русь Единая-НОД 18+ Возрождение. #Такпобедим, #нашилюди» (за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») «Брат, развернем штыки против киевско-американской хунты!» і «Превратим войну братоубийственную в войну освободительную», з урахуванням невербального контексту (умовне зображення двох військових у формі, по обидва боки від кожного з них ілюстрації прапора України і прапора РФ), містяться публічні заклики до українських військових до припинення «братської» війни і початку війни разом із російськими військовими проти чинної української влади за звільнення від неї, що є публічними закликами до насильницької зміни української влади, до збройної агресії, розв?язування воєнного конфлікту на території України; представленням збройної громадянського конфлікту; агресії РФ проти України як внутрішнього громадянського конфлікту; у тексті репосту із «Вежливые люди. Русь Единая-НОД 18+ Возрождение» (за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») на тлі фото двох чоловіків у формі, які тримають на руках дитину й тварину, з урахуванням пояснення з протоколу огляду, що на фото «зображені співробітники правоохоронних органів РФ», міститься вихваляння, героїзація, глорифікація російських правоохоронців («Герои, которые живут среди нас»); у тексті з групи «Секретари организации КПСС (Б)» «КОММЮНИКЕ ЦЕНТРАЛЬНОГО KOMИTETА КОММУНИСТИЧЕСКОЙ ПАРТИИ СОВЕТСКОГО СОЮЗА ( ІНФОРМАЦІЯ_15 ) от 06.08.2022 года № 002/319 г. ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Большевистская платформа» (за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_16 ) йдеться про утопічний сценарій відродження СРСР як держави, при цьому наголошується на збереженні територіальної цілісності Радянського Союзу, його кордонів, «жизнеустройства» радянського народу, нібито вони існують в реалії; «ЦК КПСС» від імені « ОСОБА_18 )» пропонує ОСОБА_19 розглянути питання відновлення «советской государственности» для реалізації цілей і завдань «Партии большевиков»; так звана « ІНФОРМАЦІЯ_17 » характеризується як боротьба проти «возродившегося мирового неофашизма, гитлеровского фашизма, украинского бандеро-фашизма на территории Европы и Советской Украины», тобто спосіб і методи правління сучасної української влади порівнюються з фашистськими, які, на думку автора (-ів) «Коммюнике», мають бути знищені в ході « ІНФОРМАЦІЯ_18 » на території «Советской Украины», що є виправдовуванням, визнанням правомірною збройної агресії проти України, підтримкою рішень та дій воєнно-політичного керівництва РФ в особі ОСОБА_20 ; публічні заклики до зміни меж території та державного кордону України у текстах відсутні, проте, у сукупності, декларується невизнания державного суверенітету, територіальної цілісності України, територія якої вважається «Советской Украиной» у складі відновлюваного СРСР; на тлі ностальгії за СРСР та УРСР, сучасна Україна зображується політично й економічно «залежною» країною без майбутнього; внутрішньодержавні суспільно-політичні процеси порівнюються з фашистською Німеччиною, де «бандеризация и нацизм» мають бути засуджені, воєнні злочинці мають бути покарані смертю» (т. 2 а.к.п. 29-39);

- клопотанням про тимчасовий доступ до документів від 09.03.2023 (т. 2 а.к.п. 40);

- копією ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2023, якою надано дозвіл старшому слідчому в особливо важливих справах СВ УСБУ у Вінницькій області підполковнику юстиції ОСОБА_14 на тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000134 від 07.08.2022, яке знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_19 ( АДРЕСА_2 ) з можливістю вилучення: клопотання про проведення обшуку від 11.08.2022; ухвали ІНФОРМАЦІЯ_20 про надання дозволу нa проведення обшуку від 11.08.2022; протоколу обшуку від 12.08.2022 з відеозаписом обшуку; доручення на проведення огляду від 12.08.2022; протоколу огляду від 27.02.2023; ноутбука чорного кольору марки «Lenovo» моделі Z570 (т. 2 а.к.п. 43);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 17.03.2023 та описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду, від 17.03.2023, відповідно до якого «старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_14 , у зв?язку зі здійсненням досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00000161 від 07.09.2022, у період часу з 10 години 40 хвилин до 11 години 00 хвилин у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_19 за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись ст.ст. 103-107, ст. 165, 166 КПК України, у присутності старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_21 , на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_21 ОСОБА_22 від 14 березня 2023 року про тимчасовий доступ до речей і документів, ознайомився із речами та документами кримінального провадження № 0000134 від 07.08.2022, до яких надано доступ: клопотання про проведення обшуку від 11.08.2022; ухвала ІНФОРМАЦІЯ_20 про надання дозволу на проведення обшуку від 11.08.2022; протокол обшуку від 12.08.2022 з відеозаписом обшуку; доручення на проведення огляду від 12.08.2022; протокол огляду від 27.02.2023; ноутбук чорного кольору, марки «Lenovo» моделі Z570 (перелік речей та документів, до яких їх володільцем фактично надано тимчасовий доступ); при ознайомленні із змістом документів встановлено, що вказана інформація має значення для досудового розслідування та підлягає вилученню в оригіналах; зі вказаних документів та їх додатків виготовлені копії, які долучено до кримінального провадження № 0000134 від 07.08.2022; володільцю залишено опис вилучених речей та документів, його копія додається до цього протоколу» (т. 2 а.к.п. 41-42);

- листом заступника начальника ГВ ЗНД начальника 3 відділу УСБУ у Вінницькій області полковника ОСОБА_23 від 17.02.2023 №23/5/3/125-511ві, згідно з яким в рамках виконання доручення слідчого (реєстр. №53/6/7-21226і від 08.09.2022) у кримінальному провадженні № 0000161 від 07.09.2022, зареєстрованому за фактом вчинення громадянином України ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Горлівка, Донецької області, використовує тел. НОМЕР_4 , позиціонує себе як секретар первинної організації « ІНФОРМАЦІЯ_22 » Лівобережного району м. Києва) кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, встановлено, що останній з використанням особистого ноутбука Lenovo серійний номер WB07071154 з використанням браузера ОСОБА_24 використовуючи спеціалізовані програми для обходу блокування «VPN», умисно, цілеспрямовано, переслідуючи антиукраїнські ідеологічні мотиви, систематично відвідує заборонену в Україні соціальну мережу «Одноклассники.ru»; у вказаній соцмережі за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9 наявний аккаунт під назвою « ОСОБА_5 »; так, ІНФОРМАЦІЯ_23 (точний час не встановлений) громадянин України ОСОБА_4 , за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 розмістив публікацію від імені облікового запису « ОСОБА_5 » з наступним текстом: «Брат, развернем штыки против киевско-американской хунты! Превратим войну братоубийственную в войну освободительную»; вказана публікація попередньо знаходилася в антиукраїнській групі у забороненій соціальній мережі «Однокласники.ru» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_24 » (налічує 719 тис. підписників) за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_25 »; даний пост був відмічений 283 особами з них 43 особи здійснили репост даної публікації (т. 1 а.к.п. 231-233);

- протоколом огляду від 27.02.2023 та диском до протоколу, згідно з якими старший оперуповноважений в ОВС 1 сектору 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ у Вінницькій області підполковник ОСОБА_12 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 07.08.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, на виконання доручення (№53/6/7-1806ві від 12.08.2022) старшого слідчого ІНФОРМАЦІЯ_26 капітана юстиції ОСОБА_9 у службовому кабінеті ІНФОРМАЦІЯ_11 , відповідно до ст.ст. 104-107, 223, 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення (злочину), провів слідчу (розшукову) дію огляд вилученого ноутбука марки «Lenovo» моделі Z570, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 а.к.п. 59-88);

- повідомленням про початок досудового розслідування від 14.03.2023 №53/6/7-443ві, відповідно до якого 14 березня 2023 року старшим слідчим в ОВС СВ УСБУ у Вінницькій області підполковником юстиції ОСОБА_14 , на підставі рапорту про самостійне виявлення кримінального правопорушення, за дорученням начальника слідчого відділу Управління підполковника юстиції ОСОБА_15 , розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000074 (т. 1 а.к.п. 191);

- повідомленням про початок досудового розслідування від 14.03.2023 №53/6/7-444ві, згідно з яким 14 березня 2023 року старшим слідчим в ОВС СВ УСБУ у Вінницькій області підполковником юстиції ОСОБА_14 , на підставі рапорту про самостійне виявлення кримінального правопорушення, за дорученням начальника слідчого відділу Управління підполковника юстиції ОСОБА_15 , розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000075 (т. 1 а.к.п. 192);

- постановами про визначення групи слідчих, яка здійснюватиме досудове розслідування, та старшого слідчої групи від 14.03.2023 (т. 1 а.к.п. 193-194, 195-196);

- постановами про визначення групи прокурорів від 14.03.2023 (т. 1 а.к.п. 197-198, 199-200);

- копією постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 15.03.2023, якою матеріали досудових розслідувань кримінальних проваджень № 0000161 від 07.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, № 0000074 від 15.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, та № 0000075 від 15.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 436 КК України, об`єднано в одне провадження (т. 1 а.к.п. 201-202);

- постановою про визнання предметів та документів речовими доказами від 17.03.2023, відповідно до якої ноутбук чорного кольору марки «Lenovo» моделі Z570 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000161 (т. 2 а.к.п. 89-90);

- повідомленням про підозру від 17.03.2023, згідно з яким старший слідчий в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_14 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000161, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ст. 436 КК України, та встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України, повідомив ОСОБА_4 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 109 КК України (розповсюдження матеріалів із публічними закликами до насильницького захоплення державної влади) та ст. 436 КК України (публічні заклики до розв?язання воєнного конфлікту) (т. 2 а.к.п. 93-96);

- постановою про виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження від 05.05.2023, відповідно до яких виділено із кримінального провадження №0000161 від 07.09.2022 матеріали досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 в окреме кримінальне провадження та присвоєно йому номер, який буде автоматично згенеровано Єдиним реєстром досудових розслідувань; виділенню підлягають матеріали досудового розслідування згідно з додатком-описом (т. 1 а.к.п. 154-155);

- додатком-описом до постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 05.05.2023, згідно з яким виділено такі матеріали досудового розслідування: копія повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 07.09.2022 з додатками; копія повідомлення про початок досудового розслідування від 07.09.2022; копія постанови про визначення групи слідчих, яка здійснюватиме досудове розслідування, та старшого слідчої групи від 07.09.2022; копія постанови про призначення групи прокурорів від 07.09.2022; копія рапорту про самостійне виявлення кримінального правопорушення від 14.03.2023; копія рапорту про самостійне виявлення кримінального правопорушення від 14.03.2023; копія повідомлення про початок досудового розслідування від 14.03.2023; копія повідомлення про початок досудового розслідування від 14.03.2023; копія постанови про визначення групи слідчих, яка здійснюватиме досудове розслідування, та старшого слідчої групи від 14.03.2023; копія постанови про визначення групи слідчих, яка здійснюватиме досудове розслідування, та старшого слідчої групи від 14.03.2023; копія постанови про призначення групи прокурорів від 14.03.2023; копія постанови про призначення групи прокурорів від 14.03.2023; копія постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 15.03.2023; копія доручення про проведення слідчих дій від 08.09.2022; супровідний від 09.09.2022; протокол огляду від 09.09.2022; відповідь на доручення від 17.02.2023; супровідний до УНДІСТЕ від 12.09.2022; постанова про призначення судово-лінгвістичної експертизи від 12.09.2022; висновок експерта 469/1 від 09.01.2023 з додатками; клопотання про тимчасовий доступ від 09.03.2023; протокол тимчасового доступу від 17.03.2023 з додатками; ухвала ІНФОРМАЦІЯ_21 про надання дозволу на проведення тимчасового доступу від 14.03.2023; клопотання про проведення обшуку від 11.08.2022; ухвала суду про надання дозволу на проведення обшуку від 11.08.2022; протокол обшуку від 12.08.2022 з додатками; доручення від 12.08.2022; супровідний лист від 28.02.2022; протокол огляду від 27.02.2022 з додатком; постанова про визнання предметів речовими доказами від 17.03.2023; супровідний в кімнату зберігання речових доказів; повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 17.03.2023; пам`ятка про права та обов`язки ОСОБА_4 ; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 17.03.2023; протокол повернення вилученого майна від 17.03.2023; запит в ІНФОРМАЦІЯ_27 ; особова картка ОСОБА_4 ; пояснення ОСОБА_4 ; пояснення ОСОБА_25 ; пояснення ОСОБА_26 ; копія запитів про не перебування на обліках у лікарів нарколога та психіатра; перевірка щодо притягнення до кримінальної відповідальності (т. 1 а.к.п. 156-157);

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000113 від 05.05.2023, згідно з яким в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000161 від 07.09.2022 встановлено, що поширена ОСОБА_4 на своїй особистій Інтернет-сторінці соціальної мережі «Однокласники» інформація містить публічні заклики до насильницького захоплення державної влади (т. 1 а.к.п. 152-153);

- повідомленням про завершення досудового розслідування від 10.05.2023, яким старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковник поліції ОСОБА_14 повідомляє ОСОБА_4 , що досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 05.05.2023, завершено (т. 2 а.к.п. 107);

- протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 10.05.2023, відповідно до якого старший слідчий в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_14 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 05.05.2023, з дотриманням вимог ст.ст. 103, 104, 290 КПК України, надав підозрюваному ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109, ст. 436 КК України, доступ до матеріалів досудового розслідування №0000113, в 1 томі згідно з описом (т. 2 а.к.п. 109).

Прокурор під час судових дебатів просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки з конфіскацією майна. Просить стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати та вирішити питання щодо речових доказів на підставі статті 100 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судових дебатів просив закрити кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, у зв`язку із недостатністю доказів. Він не завдав нікому будь-якої шкоди, не є автором та розповсюджувачем опублікованих ним публікацій. Те, що він публікував, являється його світоглядом, тому, якщо в його діях є якась шкода, або ж він несе якусь загрозу, його мали б спочатку попередити, щоб в подальшому передбачити вчинення правопорушення. Його публікація стосувалася лише зрадників, які знаходяться при владі та яких мала виявити СБУ. Публікація знаходиться у вільному доступі, він не являється її розповсюджувачем. Не погоджується із висновками проведеної експертизи.

У статті 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

У частині першій статті 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (стаття 84 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Вимогами кримінального процесуального закону передбачено, що докази збираються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Козинець проти України», заява №75520/01, п. 54, від 06.12.2007; рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, п. 150, від 21.04.2011; рішення у справі «Яременко проти України», заява №32092/02, п. 57, від 12.06.2008).

Аналізуючи вищезазначені норми КПК України, суд вважає докази, надані стороною обвинувачення, належними та допустимими, такими, що відповідають вимогам КПК України, при оформленні яких не було допущено істотного порушення прав та свобод ні обвинуваченого, ні інших осіб.

Вищезазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, тобто у розповсюдженні матеріалів із публічними закликами до насильницького захоплення державної влади, є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до статей 84-86 КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані в порядку, передбаченому Конституцією та КПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування.

Положення статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь, кореспондують із положеннями статті 17 КПК України, яка містить вимогу про необхідність доведення винуватості особи поза розумним сумнівом. Отже, висновок суду про винуватість особи має ґрунтуватися на твердому переконанні, що надані сторонами докази в їх сукупності доводять винуватість особи «поза розумним сумнівом». І навпаки висновок суду про винуватість особи не може ґрунтуватися лише на припущенні, що ця особа могла вчинити злочин, якщо з огляду на певні обставини чи докази існує «розумний» сумнів у цьому.

Таким чином, приписи статті 62 Конституції України формулюють відповідний стандарт доведення винуватості особи в суді на підставі оцінки всієї сукупності доказів, але вони не забороняють суду зазначати в судовому рішенні мотиви прийняття чи відхилення окремих доказів, врахування чи неврахування певних фактів чи обставин. Більше того, вимога належним чином мотивувати судові рішення є одним із елементів права на справедливий суд. Це вимагає від суду ретельно оцінювати докази та надавати відповідні пояснення стосовно того, чому він бере або не бере до уваги ті чи інші факти чи обставини. І лише оцінивши відповідним чином докази в їх сукупності, суд має зробити висновок щодо винуватості або невинуватості особи.

Зміст поняття доведеності винуватості особи у вчиненні злочину «поза розумним сумнівом» розкрито у пункті 54 рішення Європейського суду з прав людини від 04.09.2014 у справі «Рудяк проти України», згідно з яким Суд в черговий раз послався на свою практику, підтверджуючи, що критерієм, який застосовується при оцінюванні доказів, є доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282). Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 (справа №688/788/15-к) зазначено, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключає можливу відсутність умислу або інший характер умислу. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду неодноразово вказував, що він є громадянином СССР/УССР, не визнавав себе громадянином України та вказав, що паспорта громадянина України на ім`я « ОСОБА_4 » не існує, оскільки він його утилізував шляхом спалення.

Нормами Закону України «Про громадянство України» визначено підстави і порядок набуття та припинення громадянства України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство України», законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: 1) єдиного громадянства громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України; 2) запобігання виникненню випадків без громадянства; 3) неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; 4) визнання права громадянина України на зміну громадянства; 5) неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя; 6) рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України; 7) збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України «Про громадянство України», документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.

У листі першого заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_28 №0501.4-2867/05.2-23 від 20.04.2023 вказано, що відповідно до БД ЄІАС УМП ДМС України, значиться громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Горлівка, Донецької області, який 13.12.2013 УДМС України у Вінницькій області документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 (орган, що видав 0501) на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 , виданого 22.01.2002 Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області.

Отже, установлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України. Відомостей, що громадянство України ним припинено, у матеріалах кримінального провадження відсутні, а утилізація паспорта громадянина України шляхом спалення, про що було зазначено ОСОБА_4 , не є підставою для припинення громадянства.

Суд враховує, що ОСОБА_4 , будучи громадянином України, хоч цього факту він не визнає, не вважає себе громадянином України, проживаючи на території України, створив особисту сторінку у заблокованій, відповідно до Указу Президента України №133/2017 від 15.05.2017 «Про рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28 квітня 2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», мережі «Одноклассники». Особисту сторінку заповнив своїми персональними даними, розмістив власне фото, розміщував публікації антиукраїнського характеру, які містять публічні заклики до українських військових до припинення «братської» війни і початку війни разом із російськими військовими проти чинної української влади за звільнення від неї, що є публічними закликами до збройної агресії, розв?язування воєнного конфлікту на території України. Разом з тим, зазначений матеріал є поширеним, оскільки розміщений на Інтернет-сторінці та передбачає ознайомлення з його змістом невизначеного кола осіб.

Розповсюдження матеріалів це будь-яке їх відчуження іншим особам або розміщення для самостійного ознайомлення з ними (наприклад, розклеювання листівок і плакатів, розміщення в Інтернеті).

Заклик це звертання до певної групи людей, у якому в стислій формі висловлено провідну ідею часу, політичну вимогу, завдання, гасло. Прохання, вимога розгорнути яку-небудь діяльність, певним чином поводити себе. Згідно з мовознавчою літературою, заклик це особливий тип мовленневого акту, зверненого до адресата з метою спонукати його до виконання певної дії чи сукупності дій, осмислюваних як важлива частина суспільно значимої діяльності, котра сприяє досягненню певних ідеалів, або спонукати адресата враховувати у своїй повсякденній поведінці ці ідеали. Мовець та адресат є політичними суб`єктами або їхніми представниками, а власне мовленнєвий акт розглядають як частину суспільно-політичної комунікації.

Публічні заклики полягають у повідомленні будь-якими засобами невизначеному колу осіб інформації у будь-якому вигляді про необхідність насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України, а також про долучення невизначеного кола осіб до таких дій.

Таким чином, публічні заклики як наскрізне кримінально-правове поняття, характеризується такими істотними ознаками: це мовленнєвий акт; наявність адресанта (мовця, особи, яка публічно закликає до відповідної протиправної поведінки) та адресатів (слухачів, невизначеного кола осіб, які сприймають інформацію протиправного характеру). Тобто, публічні заклики це протиправний вплив на іншу особу (інших осіб), що характеризується наведеними вище ознаками соціально-психологічного впливу.

Публічні заклики до протиправних дій зазвичай виражаються у двох формах: 1) публічні вербальні заклики (поширення інформації серед невизначеного кола осіб на мітингу, зібранні, демонстрації, зокрема, й у мережі Інтернет або за допомогою засобів масової інформації); 2) розповсюдження матеріалів із закликами (поширення, зокрема, звернень, листів, листівок, гасел, комп`ютерних носіїв інформації серед невизначеного кола осіб, зокрема, й у мережі Інтернет або за допомогою засобів масової інформації).

Публічні заклики до протиправних дій це завжди умисні дії.

Для настання відповідальності за розповсюдження матеріалів із публічними закликами до протиправних дій не має значення, якою була реакція осіб, на яких вони були спрямовані (схвальна чи не схвальна).

Мережа інтернет є глобальною електронною комунікаційною мережею, яка призначена для передачі даних та складається з фізично і логічно взаємоз`єднаних окремих електронних комунікаційних мереж, взаємодія яких базується на використанні єдиного адресного простору та на використанні інтернет-протоколів, визначених міжнародними стандартами.

У свою чергу мережа «Однокласники» є загальновідомою соціальною мережею в інтернет-просторі, де обвинувачений публікував дописи, які були розраховані на необмежене коло осіб.

З матеріалів кримінального провадження, а також із пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що інформація профілю « ОСОБА_5 » у соціальній інтернет-мережі «Однокласники» була загальнодоступною, без обмеження кола користувачів.

Оскільки соціальна мережа «Однокласники» діє в інтернет-просторі й інформація на сторінках її користувачів, якщо власник сторінки не обмежив доступ до неї, є загальнодоступною, то ця соціальна мережа, на переконання суду, є засобом, за допомогою якого така інформація поширюється серед необмеженого/невизначеного кола осіб.

Так, висновком експерта від 09.01.2023 №469/1 установлено, що «розміщення інформації в соціальних інтернет-мережах (на сайтах), як і в будь-якому ЗМІ, опосередковано можна вважати її розповсюдженням, поширенням, оскільки призначенням такої мережі є інформування, повідомлення, спілкування з іншими користувачами, а отже неминуче відбувається обмін (поширення) інформацією, в тому числі, думками, ідеями, поглядами, знаннями, які стають загальнодоступними, тобто публічними. Об?єктивний зміст текстів, розміщених ОСОБА_4 у соцмережах Інтернет «Вконтакте», «Однокласники», «Telegram», наведений у дослідницькій частині цього висновку експерта. Тексти представляють собою фрагменти дописів, статей, висловлювань інших осіб у вигляді репостів, цитат із посиланням на джерело на різні теми з приводу різних подій, зокрема: у тексті репосту із «Україна проти брехні ЗМІ (УКРАИНА против лжи СМИ)» (за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), що починається і, відповідно, закінчується такими словами: «Они себе снова сами понавыбирали, а должна Россия. ШАФРАН. Сегодняшнее голосование в Верховной Раде... Вообще-то в такой ситуации следовало бы помочь братской стране и освободить ее от нацистской оккупации», автор фактично спонукає до так званої «денацификации» проти волі українців («ни с кем там сегодня договариваться ни о чем нельзя... Вообще-то в такой ситуации следовало бы помочь братской стране и освободить ее от нацистской оккупации»); у тексті репосту із «Вежливые люди. Русь Единая-НОД 18+ Возрождение. #Такпобедим, #нашилюди» (за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») «Брат, развернем штыки против киевско- американской хунты!» і «Превратим войну братоубийственную в войну освободительную», з урахуванням невербального контексту (умовне зображення двох військових у формі, по обидва боки від кожного з них ілюстрації прапора України і прапора РФ), містяться публічні заклики до українських військових до припинення «братської» війни і початку війни разом із російськими військовими проти чинної української влади за звільнення від неї, що є публічними закликами до насильницької зміни української влади, до збройної агресії, розв?язування воєнного конфлікту на території України; представленням збройної громадянського конфлікту; агресії РФ проти України як внутрішнього громадянського конфлікту; у тексті репосту із «Вежливые люди. Русь Единая-НОД 18+ Возрождение» (за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») на тлі фото двох чоловіків у формі, які тримають на руках дитину й тварину, з урахуванням пояснення з протоколу огляду, що на фото «зображені співробітники правоохоронних органів РФ», міститься вихваляння, героїзація, глорифікація російських правоохоронців («Герои, которые живут среди нас»); у тексті з групи «Секретари организации КПСС (Б)» «КОММЮНИКЕ ЦЕНТРАЛЬНОГО KOMИTETА КОММУНИСТИЧЕСКОЙ ПАРТИИ СОВЕТСКОГО СОЮЗА ( ІНФОРМАЦІЯ_15 ) от 06.08.2022 года № 002/319 г. ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Большевистская платформа» (за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_16 ) йдеться про утопічний сценарій відродження СРСР як держави, при цьому наголошується на збереженні територіальної цілісності Радянського Союзу, його кордонів, «жизнеустройства» радянського народу, нібито вони існують в реалії; «ЦК КПСС» від імені « ОСОБА_18 )» пропонує ОСОБА_19 розглянути питання відновлення «советской государственности» для реалізації цілей і завдань «Партии большевиков»; так звана « ІНФОРМАЦІЯ_17 » характеризується як боротьба проти «возродившегося мирового неофашизма, гитлеровского фашизма, украинского бандеро-фашизма на территории Европы и Советской Украины», тобто спосіб і методи правління сучасної української влади порівнюються з фашистськими, які, на думку автора (-ів) «Коммюнике», мають бути знищені в ході « ІНФОРМАЦІЯ_18 » на території «Советской Украины», що є виправдовуванням, визнанням правомірною збройної агресії проти України, підтримкою рішень та дій воєнно-політичного керівництва РФ в особі ОСОБА_20 ; публічні заклики до зміни меж території та державного кордону України у текстах відсутні, проте, у сукупності, декларується невизнания державного суверенітету, територіальної цілісності України, територія якої вважається «Советской Украиной» у складі відновлюваного СРСР; на тлі ностальгії за СРСР та УРСР, сучасна Україна зображується політично й економічно «залежною» країною без майбутнього; внутрішньодержавні суспільно-політичні процеси порівнюються з фашистською Німеччиною, де «бандеризация и нацизм» мають бути засуджені, воєнні злочинці мають бути покарані смертю».

Таким чином, у наданих на дослідження матеріалах (публікаціях), з лінгвістичної точки зору містяться публічний заклик до захоплення державної влади, не виключаючи при цьому насильницький спосіб, та публічні заклики до розв`язування воєнного конфлікту.

Оскільки весь наданий на дослідження матеріал (публікації) розміщено в мережі Інтернет, то він є публічно розповсюдженим, поширеним.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не погоджуючись із висновком експерта №469/1 від 09.01.2023, про що він зазначив під час судових дебатів, під час судового розгляду не заявляв клопотання про призначення повторної/додаткової експертизи.

У суду немає підстав сумніватися в достовірності проведеної експертизи, оскільки вона проведена з дотриманням встановленого процесуального порядку, компетентними особами, що володіють спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань.

Отже, згідно з положеннями статті 22 КПК України, з`ясувавши обставини даного кримінального провадження та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України.

Дослідивши усі вищезазначені докази в їх сукупності, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження у їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 109 КК України, тобто розповсюдження матеріалів із публічними закликами до насильницького захоплення державної влади.

У частині другій статті 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ч. 5 ст. 49 КК України, давність не застосовується у разі вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, передбачених статтями 109-114-2, катування, передбаченого частиною третьою статті 127, кримінальних правопорушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, передбачених статтями 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу.

У частині другій статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів; особу обвинуваченого, який раніше не судимий; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, неодружений.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання судом враховується і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином, позицію державного обвинувача щодо неможливості виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в ізоляції від суспільства, через що суд вважає необхідним для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 обрати йому міру покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна в межах санкції статті обвинувачення.

Зі змісту частини першої статті 75 КК України убачається, що якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обов`язковою умовою застосування цього кримінально-правового інституту, що належить до дискреційних повноважень суду, є сукупність обставин, які б із достатньою переконливістю свідчили про можливість виправлення особи без відбування покарання.

На переконання суду визначений вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 без застосування статті 75 КК України буде необхідним для досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України, й відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , судом враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який хоч і є нетяжким, але направлені проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, а також те, що дії обвинуваченого становлять суспільну небезпеку. Також судом враховано, що ОСОБА_4 , будучи дорослою людиною, яка має відповідний життєвий досвід, не міг не усвідомлювати тих подій, які відбувалися в Україні, зокрема, з лютого 2014 року, проти України та українського народу в цілому, які засуджував і засуджує увесь цивілізований світ та які були відображені у засобах масової інформації, соціальних мережах, мобільних месенджерах.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 , вчиняючи вказане кримінальне правопорушення, засвідчив свою антиукраїнську позицію. У вік інформаційних технологій розповсюдження інформації через інтернет-ресурси стало не лише швидким та зручним інструментом, але й небезпечним саме через його доступність для багатьох верств населення та складність для правоохоронних органів відслідковувати та припиняти інформаційні атаки ворога.

Таким чином, покарання у виді позбавлення волі є співмірним протиправним діянням обвинуваченого, є необхідним для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, є справедливим та достатнім для досягнення мети покарання.

Суд не вбачає підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки вчинене діяння у даному випадку не потягло серйозних наслідків.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

У частині першій статті 96-2 КК України визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно з п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

З матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 109 було складено у кримінальному провадженні № 0000113 від 05.05.2023, і саме це провадження є предметом розгляду судом.

У матеріалах кримінального провадження щодо ОСОБА_4 наявна постанова про визнання предметів та документів речовими доказами від 17.03.2023, відповідно до якої ноутбук чорного кольору марки «Lenovo» моделі Z570 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000161.

Також у матеріалах кримінального провадження наявна постанова про виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження від 05.05.2023, відповідно до якої виділено із кримінального провадження №0000161 від 07.09.2022 матеріали досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 в окреме кримінальне провадження, та додаток-опис до постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 05.05.2023, згідно з яким, крім іншого, виділено із кримінального провадження №0000161 від 07.09.2022 постанову про визнання предметів речовими доказами від 17.03.2023.

У постанові про визнання предметів та документів речовими доказами від 17.03.2023 вказано, крім іншого, про те, що ноутбук чорного кольору марки «Lenovo» моделі Z570 використовувався для вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, оскільки речовий доказ (ноутбук чорного кольору марки «Lenovo» моделі Z570) був виділений з кримінального провадження №0000161 від 07.09.2022 у кримінальне провадження №0000113 від 05.05.2023 щодо ОСОБА_4 , тому саме за наслідками розгляду даного кримінального провадження має вирішуватись питання про долю зазначеного речового доказу.

На підставі статей 96-1, 96-2 КК України, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 фактично використовував майно, яке у нього було вилучено, для виконання об`єктивної сторони злочину, який скоєно умисно, за його вчинення передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, тому необхідно застосувати спеціальну конфіскацію вилученого майна на користь держави.

З обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженню (висновок експерта №469/1 від 09.01.2023, який було виділено з кримінального провадження №0000161 від 07.09.2022 у кримінальне провадження №0000113 від 05.05.2023 щодо ОСОБА_4 ) в сумі 18 877,00 грн.

Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не застосовувались.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 100, 124, 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання на приведення вироку до виконання.

Речовий доказ ноутбук чорного кольору марки «Lenovo» моделі Z570, що знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_11 , конфіскувати у власність держави.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню в сумі 18 877 (вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн 00 коп.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ