Номер провадження: 11-сс/813/1490/25
Справа № 504/2798/25 1- кс/504/308/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Доброславського районного суду Одеської області від 17.07.2025 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зоря Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, українця за національністю, із середньо освітою, не одруженого, має трьох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18.12.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, згідно ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000105 від 17.04.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання т.в.о. заступника начальника СВ ВП № 3 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , та відносно ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до 23.08.2025 року, з визначенням розміру застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- ОСОБА_6 затриманий та утримується під вартою в порушення вимог ст.ст.206-211 КПК України, оскільки з моменту затримання ОСОБА_6 та вирішення питання про застосування запобіжного заходу пройшло більше ніж 72 години;

- підозра висунута ОСОБА_6 необґрунтована, а ризики заявлені слідчим у клопотанні не підтверджені жодним доказом.

Позиції учасників апеляційного провадження

Апеляційний розгляд справи проведений за відсутності захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки сторона захисту, будучи належним чином сповіщена про місце та час судового розгляду, двічі не з`явилась в судове засідання.

Розгляд також проведено за відсутності підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки клопотання про забезпечення його участі захисником не заявлялось. Підозрюваний також не подавав клопотання про забезпечення його участі в суді апеляційної інстанції.

20.08.2025 року захисник ОСОБА_7 надіслала клопотання про відкладення судового засідання, натомість, причини неявки в судове засідання, призначене на 28.08.2025 року апеляційному суду не повідомила.

Прокурор ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд провадження у його відсутності, а також заперечення на апеляційну скаргу.

Ураховуючи зазначене і те, що КПК не передбачає вимог щодо обов`язкової участі сторін у судовому розгляді апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, приймаючи до уваги значно скорочені у порівнянні із загальним порядком строки апеляційного перегляду таких ухвал (ч.2 ст.422 КПК), колегія суддів на підставі ч.4 ст.405 КПК вважала за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності прокурора та захисника.

Враховуючи неявку учасників процесу в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за необхідне апеляційний розгляд здійснювати за відсутності учасників провадження та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача; обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно із приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків передбачених ч. 5 ст. 177 цього Кодексу.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що в провадженні СВ ВП № 3 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000105, внесеному до ЄРДР 17.04.2025 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

23.05.2025 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

27.06.2025 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України (а.с.152).

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу на посаді старшого оператора військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», постійно мешкаючи в Україні та достовірно знаючи про дію в Україні воєнного стану, в порушення вимог ст.ст. 11, 13, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України,у період часу з 23.03.2025 по 25.05.2025 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, під час дії іспитового строку за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вчинили 9 епізодівтаємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.05.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.05.2025; протоколом огляду місця події від 23.05.2025, під час якого вилучено речові докази; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.05.2025; постановою про призначення товарознавчої експертизи від 23.05.2025; висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №1465/25 від 23.05.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КП України ОСОБА_6 від 23.05.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України від 25.03.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 23.05.2025, в ході якого він надав правдиві покази щодо обставин вчинення ним вищевказаного кримінального правопорушення; протоколом обшуку від 05.06.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку від 05.06.2025 за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом обшуку від 05.06.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку від 05.06.2025 за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 від 23.05.2025, повідомленням про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України від 25.03.2025, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 23.05.2025, в ході якого він надав правдиві покази щодо обставин вчинення ним вищевказаного кримінального правопорушення та іншими доказами у їх сукупності, які зібрані у ході досудового розслідування.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленої підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, з огляду на таке.

Відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які долучені до клопотання, доводять на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

В апеляційній скарзі захисник, посилаючись на те, що до протоколу затримання від 23.05.2025 року (а.с.78) внесені недостовірні відомості щодо часу (13:20) затримання ОСОБА_6 , якого фактично представники поліції через підкорення наказу змусили залишатися поряд з ними ще об 8 год., що свідчить про порушення його права на захист, а також на недопустимість даного протоколу як доказу.

Під час перевірки вказаних доводів, колегією суддів враховується те, що ОСОБА_6 було затримано 23.05.2025 року, тобто під час воєнного стану, який був введений 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022.

Особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану визначено положеннями кримінально-процесуального закону, а саме ст. 615 КПК України.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 615 КПК України встановлено, що у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу.

Колегією суддів враховується, що необхідними умовами для затримання особи на підставі наведених положень п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, є: (1) дія на відповідній території правового режиму воєнного стану; (2) наявність визначених підстав для затримання, передбачених ст. 208 КПК України, або ж наявності достатніх підстав припускати, що можлива втеча підозрюваної особи з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Як вище зазначалося, в рамках даного судово-контрольного провадження відносно підозрюваного слідчим суддею був встановлений відповідний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду.

З урахуванням наведених обставин, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, як вони викладені у клопотанні сторони обвинувачення та були повідомлені прокурором в судовому засіданні, зокрема в зв`язку з дією на території України правового режиму воєнного стану та достатності у сторони обвинувачення підстав вважати, що внаслідок повідомлення про підозру ОСОБА_6 може ухилитися від кримінальної відповідальності, шляхом здійснення втечі, апеляційний суд приходить висновку, що затримання підозрюваного в рамках кримінального провадження відбулося з дотримання наведених вище положень кримінального процесуального закону.

Наявний в матеріалах справи протокол затримання ОСОБА_6 від 23.05.2025 року (а.с. 78) не містить зауваження підозрюваного або захисника ОСОБА_15 щодо часу затримання, що враховується апеляційним судом. Водночас, даний протокол свідчить лише про затримання підозрюваного та не є доказом вчинення ним жодних кримінальних правопорушень, як на тому наполягає захисник.

Разом з тим, одразу після затримання, слідчим було направлено повідомлення до центру безоплатної правової допомоги про необхідність призначення захисника, та йому призначений захисник ОСОБА_15 , яка прибула до слідчого відділу (а.с.81).

При цьому, апеляційний суд окремо роз`яснює порядок оскарження проведеного затримання підозрюваного у відповідності до вимог ст. 206 КПК України шляхом подачі відповідної скарги.

Водночас, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисника про те, що ризики заявлені слідчим у клопотанні не підтверджені та слідчим суддею не враховано, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, дітей на утриманні, а також вагітну дружину, оскільки ці дані про його особу не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності продовження до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим, а також надані слідчим матеріали, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про неможливість запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При вказаних обставинах, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведені обставини, викладені в п.п.1, 2 і 3 ч.1 ст.194 КК України, і вказаний запобіжний захід є відповідним, згідно ст.178 КК України, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, а також тяжкості кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_6 .

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що вона має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави апеляційному суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують та не зменшились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 з огляду на санкції статей обвинувачення, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину може умисно переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що досудове розслідування досі триває, ОСОБА_6 відомі особи інших підозрюваних, що свідчить про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на них з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваного.

Тому, викладене дає підстави вважати, що в цілях уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані підозрюваним дії, останні можуть вживати взаємних заходів щодо впливу один на одного, задля вироблення однієї лінії поведінки, коригування власних показів, тощо.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, ризиків незаконного впливу на свідків та можливого знищення доказів, а також особи підозрюваного, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі та усвідомлюючи передбачене законодавством за вчинення інкримінованого йому кримінальне правопорушення покарання, може переховуватися від органів досудового слідства та суду. Так, з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

В зв`язку з наведеним апеляційний вважає застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виправданим, а доводи сторони захисту в цій частині необґрунтованими, оскільки підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання, або зменшення розміру застави, є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Щодо доводів апеляційної скарги про непомірність визначеного слідчим суддею розміру застави, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на те, що застава визначена в межах, передбачених приписами п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, отже не може визнаватись непомірною.

Окрім того, апеляційним судом встановлено, що ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 22.08.2025 відносно ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів із визначенням розміру застави, тому колегією суддів не може бути прийнято рішення про звільнення ОСОБА_6 з- під варти, або зміну запобіжного заходу на інший, оскільки на теперішній час він утримується під вартою на підставі іншого судового рішення від 22.08.2025 року, яке є чинним.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, для запобігання названим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та продовження їх існування, у зв`язку з чим неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

При цьому, апеляційний суд вважає, що у клопотанні слідчий навів обґрунтовані обставини, на підставі яких завершити досудове розслідування до закінчення дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 неможливо, оскільки для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати певний обсяг обов`язкових слідчих та процесуальних дій, а також скласти обвинувальний акт, на що потрібен час.

Натомість, апеляційний суд наголошує на тому, що обсяг дій, необхідних для завершення досудового розслідування визначається слідчим та прокурором, та не може бути предметом апеляційного розгляду під час розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та його скасування.

Керуючись ст. ст. 24, 177, 178, 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Доброславського районного суду Одеської області від 17.07.2025 року відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні № 0000105 від 17.04.2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4