печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесені відомостей про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 01.11.2024.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу, просив задовольнити з підстав зазначеній у ній.

Представник Державного бюро розслідувань у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність представника Державного бюро розслідувань.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що оскарженню підлягає виключно бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Так, скаржник оскаржує бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесені відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 01.11.2024.

Разом з тим, з матеріалів скарги вбачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2024 у справі 757/53911/24-к, задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано уповноважену посадову особу Державного бюро розслідувань внести відомості за заявою від 01.11.2024.

На виконання ухвали слідчого судді, внесено відомості за заявою ОСОБА_3 від 01.11.2024, про що свідчить копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0001395 та повідомлено заявника листом від 06.01.2025.

Скаржник в засіданні посилався на те, що вказана скарга подана стосовно тієї самої зави про злочин (від 01.11.2024) та на те, що органом досудового розслідування, внесено відомості, які не в повній мірі відповідають відомостям які викладені у вказаній заяві.

Як визначено у ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 534 КПК України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 535 КПК України, суд разом із своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення.

Крім того, порядок виконання ухвал слідчих суддів визначено Розділом 8 КПК України, згідно якого контроль за виконанням ухвали здійснює слідчий суддя, який ухвалив судове рішення.

Єдиний реєстр досудових розслідувань (ЄРДР) - це створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності та надання інформації про відомості, внесені до Реєстру.

Порядок наповнення відомостями Реєстр передбачено у Положенні про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженому Наказом від 30.06.2020 № 298 Генерального прокурора (далі Положення).

Слід зазначити, що відповідно до положень про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення - відомості про декілька вчинених кримінальних правопорушень, зазначених в одній заяві, повідомленні або виявлених безпосередньо прокурором, слідчим, дізнавачем чи працівником іншого підрозділу, незалежно від часу їх учинення, наявності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, вносяться до Реєстру за кожним правопорушенням окремо.

На виявлене під час досудового розслідування кримінальне правопорушення в рамках одного кримінального провадження слідчий, дізнавач за Довідником 1 «Перелік інших джерел, з яких виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» (додаток 7) вносить до Реєстру інформацію про джерело, з якого виявлено кримінальне правопорушення, та відомості про кримінальне правопорушення. Кримінальному провадженню за цим правопорушенням присвоюється новий номер.

При реєстрації кримінальних правопорушень за рішеннями судів про зобов`язання внесення до Реєстру відомостей про кримінальне правопорушення (раніше не зареєстроване за заявами фізичних і юридичних осіб) обов`язково зазначається підстава початку досудового розслідування шляхом заповнення поля «Досудове розслідування розпочате за зверненням» значенням «на підставі рішення суду України про зобов`язання внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР».

При цьому в полі «Заявник» вказується інформація про фізичну чи юридичну особу, яка звернулася до органу досудового розслідування чи прокуратури із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, та відомості про яке до Реєстру не внесені відповідно до вимог статті 214 КПК України, а у фабулі вказується номер та дата судового рішення про зобов`язання внесення до ЄРДР відомостей про це кримінальне правопорушення, джерело надходження інформації про нього, а також короткий виклад обставин, який міститься у заяві (повідомленні) про кримінальне правопорушення.

Попередня кваліфікація кримінального правопорушення, визначена на стадії внесення даних до ЄРДР як дискреційне право особи яка проводить таку реєстрацію та внесення даних, може зазнавати змін. Але на момент отримання і вивчення первинних відомостей, попри їх можливу обмеженість, правова кваліфікація діяння має бути встановлена обов`язково саме особою яка здійснює внесення даних в ЄРДР, що є початком досудового розслідування. Це потрібно для визначення різновиду (галузі) юридичного процесу, у межах якого будуть встановлюватися обставини діяння в обсязі, необхідному для більш точних висновків щодо його кваліфікації. Завдання теорії кримінального процесу полягає у напрацюванні критеріїв, використовуючи які практики зможуть робити правильний висновок про наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тобто підстав до початку досудового розслідування. Обставинами, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, є не що інше, як ознаки кримінального правопорушення та ознаки складу такого правопорушення.

У Витязі з ЄРДР, у графі короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відомості зазначаються саме при здійсненні повноважень відповідною особою. Саме формулювання - зміст певних відомостей, форма і порядок їх викладу, характер тексту з граматичної та смислової точки зору визначаються саме уповноваженою особою, що вносить такі відомості.

Слідчий суддя позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому чи дізнавачу або іншій особі щодо заповнення та правильності викладу відомостей, які мають бути зазначені у витязі з ЄРДР, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Як зазначено в Узагальненні ВССУ від 12.01.2017 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.

Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, у тому числі визначення попередньої кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Таким чином, оскільки скаржник фактично оскаржує бездіяльність уповноважених осіб щодо невнесення відомостей за заявою від 01.11.2024, в частині визначення кваліфікації кримінального правопорушення, що не підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України, то у задоволенні скарги слід відмовити.

Поряд з цим, варто зазначити, що орган досудового розслідування виконав ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2024 у справі 757/53911/24-к за скаргою ОСОБА_3 .

Дана скарга подана з аналогічних підстав.

Повторне звернення до суду з тих же підстав, тими ж особами не передбачено КПК України.

Тому, виходячи із сукупності вказаного, слідчий суддя приходить висновку про відмову у задоволенні даної скарги, оскільки дане питання вже вирішено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 24, 42, 36, 40, 46, 303 - 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1