Провадження № 1-кп/932/1280/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Дніпра обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0001001 від 09.08.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який має середню освіту, громадянина України, який на утриманні дітей не має, офіційно працевлаштованого у КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на посаді водія тролейбусу 2 класу, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Протягом року ОСОБА_5 , у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби та психотропні речовини і прекурсори» від 1995 року з подальшими змінами від 22.12.2006 року, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і зловживанню ними» від 15.02.1955 року, побачив у себе на території подвір?я за адресою: м. Дніпро, провулок Соледарський, буд. 6, паростки рослин роду конопель. У той же час, розуміючи, що дані рослини містять в собі наркотичні речовини, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання вищевказаного наркотичного засобу без мети збуту.

Після чого, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно, обірвав частини рослин коноплі, тим самим незаконно придбав та почав зберігати наркотичний засіб без мети збуту, а саме, канабіс, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено у кількості 371,514 г.

Після чого, ОСОБА_5 переніс вказані частини конопель до будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де залишив їх висихати природнім способом, тим самим продовжив зберігати вказаний наркотичний засіб без мети збуту.

09.08.2025 в період часу з 06.50 год. до 10.31 год. за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено: 2 сліп-пакети з речовиною рослинного походження зелено-коричневого кольору масами 1,471 г, 0,750 г, фрагменти верхівкових частин, що супроводжуються листям, масами 85,362 г, 53,208 г, 275,00 г, усього загальною масою 415,791 г, які є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) в наданих речовинах становить відповідно: 1,324 г, 0,663 г, 75,446 г, 46,894 г, 247,187 г, загальною масою 371,514 г, які ОСОБА_5 , незаконно без мети збуту, зберігав за місцем проживання.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, кваліфікуються за ч. 1 ст. 309 КК України.

Окрім того ОСОБА_5 08.08.2025, приблизно о 23:00 год. знаходився на перетині вулиць Михайла Грушевського та Сергія Подолинського у м. Дніпро, де останній побачив, що біля сміттєвого баку лежить предмет схожий на гранату, який є спорядженим корпусом ручної осколкової гранати RGD-5 промислового виготовлення та запалом ДМВ промислового виготовлення, які у зборі утворюють гранату RGD-5, та у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вищевказаного бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Після чого, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 взяв та таким чином придбав, вищевказану гранату та пересуваючись вулицями міста Дніпра, доставив її за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 та став зберігати її за вищевказаною адресою без передбаченого законом дозволу.

09.08.2025 в період часу з 06 год. 50 хв. до 10 год. 31 хв. за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено споряджений корпус ручної осколкової гранати RGD-5 промислового виготовлення та запал ДМВ промислового виготовлення, які у зборі утворюють гранату RGD-5 , яку ОСОБА_5 зберігав за місцем мешкання без передбаченого законом дозволу.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України.

26 грудня 2025 року між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Відповідно до зазначеної угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувального акта у судовому провадженні.

Враховуючи викладене, сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 :

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та на її підставі призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 повідомив суду, що він розуміє характер кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, вину визнає, йому зрозумілі умови, необхідні для вирішення питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості згоден, угоду підтримав та просив її затвердити.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані суду матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Частиною 4 ст. 469 КПК України також передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу та у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та кримінального проступку відповідно. Свою винуватість у вчиненні кримінального провадження в суді визнав беззастережно та щиро розкаявся.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення та вид покарання. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд встановив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а тому затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури і суд.

Отже, дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. 468-470 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінальних правопорушень та щодо узгодженої міри покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 . Тому, підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, які передбачені ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Враховуючи викладене, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований у КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

З урахуванням роз`яснень, що містяться у п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», угоду про визнання винуватості слід затвердити, визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, на підставі ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнивши останнього від відбування покарання з установленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України, поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів під час досудового розслідування у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід у кримінального провадженні не обирався.

Потерпілі відсутні.

Керуючись ст. 370, 374, 469, 473-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26.12.2025 укладену між прокурором Центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001001 від 09.08.2025.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити ОСОБА_5 покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку - з 06.01.2026.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов?язки:

- періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судової вибухово-технічної експертизи у сумі 1337 грн 10 коп. та судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів у сумі 3565 грн 60 коп. та 2674 грн 20 коп.

Речові докази:

- гранату RGD-5 вилучену 09.08.2025 у ОСОБА_5 - знищити;

- речовини рослинного походження зелено-коричневого кольору масами 1,471 г, 0,750 г, які є канабісом - знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з моменту його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Суддя ОСОБА_1