Провадження №11-сс/801/698/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника третьої особи адвоката

в режимі відеоконфереції ОСОБА_7

представника третьої особи адвоката ОСОБА_8

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2025 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2025 року задоволено погоджене прокурором клопотання слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у місті Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_11 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000057, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 27 ч. 2, 3 191 ч. 5, 209 ч. 1 КК України.

Накладено арешт із забороною користування та розпорядження на грошові кошти у сумі 124 905 (сто двадцять чотири тисячі дев`ятсот п`ять) євро, 130 000 (сто тридцять тисяч) доларів США, 2 232 000 (два мільйони двісті тридцять дві тисячі) гривень, які біли вилучені 07.05.2025 під час обшуку з місцем проживання ОСОБА_12 .

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що вилучені грошові кошти визнані у цьому провадженні речовими доказами, при цьому невжиття заходів забезпечення кримінального провадження може мати наслідком їх зникнення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2025 року. Просить постановити ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду клопотання слідчий суддя не взяв до уваги доводи про те, що у цьому провадженні ухвалою слідчого судді від 14.08.2025 скасовано арешт на належні ОСОБА_10 кошти та на слідчого покладено обов`язок повернення цих коштів законному власнику. При цьому звертаючись до слідчого судді із повторним клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий фактично намагається здійснити «прихований» перегляд судового рішення, яке набрало законної сили. Також вказує на порушення строків звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, оскільки таке майно (грошові кошти) були вилучені 07.05.2025, а повторне клопотання подано 19.08.2025, тобто у строк понад три місяці після вилучення майна.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги власника майна, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Інші учасники (третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт) будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду не з`явились, заяв про поважність причин неприбуття до суду не подавали. Такі обставини відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджають проведенню апеляційного розгляду.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Висновки слідчого судді про необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є необґрунтованими та такими що не відповідають положенням кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК) є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

За нормативним визначенням, що міститься у ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. При цьому завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Кримінальний процесуальний закон виділяє чотири підстави, з метою забезпечення яких можливо накладення арешту в рамках кримінального провадження (ч. 2 ст. 170 КПК):

-збереження речових доказів;

-спеціальна конфіскація;

-конфіскація майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

-відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частинами третьою - шостою статті 170 КПК України окреслено коло осіб, щодо майна яких може бути застосовано арешт, в залежності до мети такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, у випадку збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З метою забезпечення спеціальної конфіскації (п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК) арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

З метою забезпечення конфіскації майна (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК) арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Насамкінець з метою забезпечення відшкодування шкоди (п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК) допускається накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Установлено, що четвертим слідчим відділом (з дислокацією у місті Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000057, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 27 ч. 2, 3 191 ч. 5, 209 ч. 1 КК України за фактом розтрати службовими особами ПрАТ «Нижньодністровська ГЕС» чужого майна та набуття ними майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2025, залишеною без зміни 28.07.2025 Вінницьким апеляційним судом, накладено арешт на грошові кошти у сумі 124 905 (сто двадцять чотири тисячі дев`ятсот п`ять) євро, 130 000 (сто тридцять тисяч) доларів США, 2 232 000 (два мільйони двісті тридцять дві тисячі) гривень, мобільний телефон «Samsung Galaxy S21 Ultra 5G», печатку ТОВ «Імперіал ЕНЕРГО», які були вилучені 07.05.2025 під час обшуку з місцем проживання ОСОБА_12 .

Застосовуючи захід забезпечення кримінального провадження (арешт майна) слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання існували достатні підстави вважати, що вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_12 грошові кошти можуть належати підозрюваному та до таких коштів у подальшому може бути застосована конфіскація майна як вид покарання, а інше майно (печатка та мобільний телефон) мають значення речових доказів.

Також установлено, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 14 серпня 2025 року задоволено клопотання представника третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 та скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 14.05.2025 на грошові кошти у сумі 124 905 (сто двадцять чотири тисячі дев`ятсот п`ять) євро, 130 000 (сто тридцять тисяч) доларів США, 2 232 000 (два мільйони двісті тридцять дві тисячі) гривень.

Таке рішення мотивовано тим, що у ході розгляду клопотання заявником доведено належність зазначених коштів ОСОБА_10 та законність їх походження внаслідок відчуження цією особою нерухомого майна - житлового будинку та двох земельних ділянок.

18.08.2025 слідчий повторно звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду із клопотанням про накладення арешту на грошові кошти у сумі 124 905 (сто двадцять чотири тисячі дев`ятсот п`ять) євро, 130 000 (сто тридцять тисяч) доларів США, 2 232 000 (два мільйони двісті тридцять дві тисячі) гривень, які біли вилучені 07.05.2025 під час обшуку з місцем проживання ОСОБА_12 .

Як убачається із поданого клопотання (а. п. 1-9), необхідність застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження слідчим знову обґрунтовано тим, що вилучені у ході обшуку за місцем проживання підозрюваного грошові кошти можуть бути об`єктом, набутим кримінально протиправним шляхом, а також до них може бути застосовано конфіскацію, як вид кримінального покарання.

З цього приводу суд зазначає, що кримінальний процесуальний закон не містить заборони повторного звернення з клопотанням про арешт майна, однак таке звернення має відбуватись з урахуванням принципу юридичної визначеності та верховенства права.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄЄСПЛ. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення ЄСПЛ від 28.11.1999 р. у справі «Брумареску проти Румунії»).

Юридична визначеність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Саме лише існування двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду (рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 р. у справі «Рябих проти Росії»).

Вказаний принцип правової визначеності, як вказано у рішенні ЄСПЛ від 12.01.2016 р. у справі «Борг проти Мальти», також гарантує певну стабільність у правових ситуаціях і сприяє довірі суспільства до судів. Така довіра є однією з найважливіших складових існування держави, заснованої на верховенстві права.

При цьому, відхід від вказаного принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 р. у справі «Рябих проти росії», заява №52854/39). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності є необхідним і виправданим у разі виявлення суттєвого недоліку попереднього провадження, який може вплинути на результат справи (рішення ЄСПЛ від 11.07.2017 р. у справі «Морейра Феррейра проти Португалії»).

Відтак, за відсутності вагомих й непереборних обставин повторний розгляд та винесення у справі нового рішення судом, який щодо тих самих вимог тієї ж особи уже по суті висловив власну позицію, суперечитиме принципу юридичної визначеності.

Таким чином з урахуванням висновків, вкладених в ухвалі слідчого судді від 14.08.2025 про часткове скасування арешту майна, слідчий під час повторного звернення з клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешту майна) мав навести достатньо вагомі докази, які б свідчили про належність вилучених коштів саме підозрюваному ОСОБА_12 а також доводи про їх імовірне незаконне походження.

У свою чергу відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням наведеного та положень абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України у даному провадженні відсутні підстави для арешту майна третьої особи (добросовісного набувача).

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2025 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000057, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 27 ч. 2, 3 191 ч. 5, 209 ч. 1 КК України арешту майна скасувати.

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у місті Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_11 про накладення арешту на грошові кошти у сумі 124 905 (сто двадцять чотири тисячі дев`ятсот п`ять) євро, 130 000 (сто тридцять тисяч) доларів США, 2 232 000 (два мільйони двісті тридцять дві тисячі) гривень, які біли вилучені 07.05.2025 під час обшуку з місцем проживання ОСОБА_12 .

Ухвала є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: