Справа № 135/1683/25
Провадження № 1-кс/135/371/25
У Х В А Л А

іменем України

20.11.2025 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника СД ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 19.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Обставини справи та підстави розгляду клопотання

19.11.2025 до суду надійшло клопотання начальника СД ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 19.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В обґрунтування клопотання дізнавач зазначає, що 19.11.2025 до ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області звернувся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , з повідомленням про те, що ОСОБА_5 під час конфлікту ножем спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді порізу.

В ході проведеного 19.11.2025 огляду місця події було вилучено ніж, який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України СRІ 1061720» та постановою дізнавача цього ж дня визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000105 від 19.11.2025.

Зазначене майно, а саме: ніж, вилучений 19.11.2025 під час огляду місця події, має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки може бути використано під час судової експертизи чи інших слідчих дій для встановлення дійсних фактів події.

Дізнавач обґрунтовує необхідність накладення арешту тим, що незастосування цього заходу може призвести до знищення, пошкодження, втрати або незаконного відчуження предмета, що унеможливить проведення судових експертиз та інших слідчих дій у межах кримінального провадження.

2. Позиція учасників

Начальник СД ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття слідчого та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

3. Обставини, встановлені слідчим суддею, та положення закону, якими він керувався. Мотиви, з яких слідчий суддя виходив під час постановлення ухвали

3.1 Факти та обставини, встановлені слідчим суддею, що мають значення для кримінального провадження

Розглядаючи заявлене клопотання, слідчий суддя, на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), встановив, що групою слідчих СВ ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000105 від 19.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).

19.11.2025 у період з 22:40 до 23:10 під час проведення огляду місця події в приміщенні 1-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , був вилучений металевий ніж.

З урахуванням виявлених обставин та можливого правового статусу вилучених предметів, 19.11.2025 дізнавачем було прийнято постанову про визнання вказаного предмету речовим доказом у кримінальному провадженні №0000105 від 19.11.2025, що відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, речові докази підлягають арешту у разі існування обґрунтованих підстав вважати, що вони є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, або є об`єктом протиправних дій.

З метою забезпечення збереження речового доказу та унеможливлення зміни його фізичних властивостей, предмет було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України СRІ 1061720», що підтверджується відповідними матеріалами досудового розслідування.

З аналізу поданих до суду матеріалів слідує, що вилучений предмет:

- є можливим знаряддям вчинення кримінального правопорушення;

- може містити сліди кримінального правопорушення або інші дані, необхідні для проведення судових експертиз, що є важливими для встановлення істини у кримінальному провадженні;

- потребує подальшого збереження як речовий доказ, оскільки його втрата, пошкодження або зміна стану може ускладнити проведення експертиз та встановлення фактичних обставин справи.

Беручи до уваги викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на вилучений предмет, оскільки такий захід є необхідним для забезпечення цілісності доказової бази у кримінальному провадженні та запобігання його втраті, пошкодженню, відчуженню або використанню сторонніми особами.

Крім того, слідчий суддя встановив, що клопотання дізнавача подано з дотриманням строків, визначених ч. 5 ст. 171 КПК України, а саме не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

З урахуванням викладеного, суд визнав клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки накладення арешту на вилучене майно відповідає завданням кримінального провадження, принципу законності, пропорційності обмежень та забезпечує інтереси правосуддя.

3.2. Положення закону, якими керувався слідчий суддя

Згідно зі статтями 131 та 132 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою забезпечення дієвості досудового розслідування та судового розгляду, зокрема для збереження доказів, запобігання їх втраті чи пошкодженню, а також забезпечення конфіскації майна у випадках, передбачених законом. Такі заходи можуть застосовуватися виключно на підставі ухвали слідчого судді або суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна є тимчасовим позбавленням права власника або володільця майна на його відчуження, розпорядження та/або користування, що здійснюється на підставі ухвали слідчого судді або суду. Підставами для арешту майна є наявність достатніх доказів або обґрунтованих підозр, що воно: є доказом кримінального правопорушення та містить інформацію, необхідну для встановлення його обставин; підлягає спеціальній конфіскації у випадках, визначених законодавством; може бути стягнуте для забезпечення цивільного позову або можливої конфіскації.

Арешт майна підлягає скасуванню у передбаченому законом порядку, якщо відпадають підстави для його подальшого застосування.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за умови наявності достатніх підстав вважати, що це майно: є можливим знаряддям вчинення кримінального правопорушення або зберегло на собі його сліди; містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами визнаються матеріальні об`єкти, які відповідають наведеним критеріям, у тому числі ті, що були набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на зазначене, металевий ніж, вилучений під час проведення огляду місця події 19.11.2025, може бути визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки: є можливим знаряддям вчиненого кримінального правопорушення; може містити сліди кримінального правопорушення, що має значення для встановлення істини у справі; його збереження є необхідним для подальшого проведення судових експертиз та інших слідчих дій.

3.3 Обґрунтованість арешту майна

Беручи до уваги викладене, а також враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, фактичні обставини справи та наявність обґрунтованих підстав вважати, що вилучений предмет може бути речовим доказом, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на металевий ніж.

Матеріали кримінального провадження підтверджують, що зазначене майно може містити сліди вчинення кримінального правопорушення та іншу інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні.

Арешт цього майна є необхідним та обґрунтованим, оскільки сприятиме: збереженню речового доказу у незмінному стані до моменту завершення слідчих дій та експертних досліджень; запобіганню його приховуванню, пошкодженню або втраті, що може унеможливити подальше розслідування кримінального правопорушення; усуненню ризику його використання іншими особами, що може становити загрозу громадській безпеці.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження та відчуження майном можуть бути застосовані лише за умови, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до можливого приховування, пошкодження, втрати або використання цього майна у спосіб, що перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.

Наведені стороною обвинувачення обставини свідчать про наявність реальних ризиків щодо втрати або пошкодження вилученого предмету.

Доказів негативних наслідків від застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження судом не встановлено.

З огляду на це, слідчий суддя не вбачає підстав для сумніву в співмірності застосованого обмеження права власності завданням кримінального провадження, оскільки накладення арешту на майно відповідає вимогам законодавства та спрямоване на досягнення цілей кримінального правосуддя.

Керуючись вимогами статей 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника СД ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 19.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході проведення 19.11.2025 огляду місця події майно, а саме: металевий ніж, який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України СRІ 1061720», з позбавленням права користування, розпоряджання та відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя