У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року м.Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 , поданого в інтересах ОСОБА_3 про передачу майна на відповідальне зберігання,-

у с т а н о в и в:

25.11.2025 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , поданого в інтересах ОСОБА_3 про передачу на відповідальне зберігання власнику мотоцикла КТМ 790 DUKE, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,на який накладено арешт у кримінальному провадженні № 0001063 від 18.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Так, нормами ч. 3 ст. 26 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію, передбачені ст. 100 КПК України, яке не містить норм щодо порядку розгляду клопотань особи щодо порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні шляхом визначення місця зберігання та передачі майна на відповідальне зберігання, а також повноважень слідчого судді щодо розгляду таких клопотань.

Частиною 1 статті 100 КПК України, встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями160-166,170,174 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту частин 6 та 7 статті 100 КПК України, слідчий суддя здійснює розгляд клопотань щодо долі речових доказів у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої статті 100 КПК України.

Так, за рішенням слідчого судді речові докази можуть передаватись для реалізації, їх технологічної переробки або знищуються.

Тобто, вимогами КПК України передбачений конкретний перелік випадків, коли долю речових доказів вирішує слідчий суддя, і питання визначення місця зберігання вже арештованого майна та передача речових доказів на відповідальне зберігання до таких випадків не відноситься.

При цьому, за змістом ст. ст.40,98-100 КПК України, питання про передачу речових доказів на відповідальне зберігання віднесене до повноважень слідчого, тому саме слідчий після визнання речей та документів речовими доказами зобов`язаний вирішити питання про їх збереження, у тому числі і передачу на відповідальне зберігання у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, вимога, яка заявлена у клопотанні не віднесена до компетенції слідчого судді.

З урахуванням вищевикладеного, обставин, за яких слідчий суддя під час досудового розслідування не уповноважений вирішувати питання щодо визначення місця зберігання майна та передачі арештованого майна на відповідальне зберігання, таке клопотання окремо слідчим суддею не може бути розглянуте та підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст.2,7,9, 100,369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 , поданого в інтересах ОСОБА_3 про передачу майна на відповідальне зберігання, на яке накладено арешт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001063 від 18.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - повернути особі, яка його подала.

Копію ухвали разом з клопотанням та доданими матеріалами повернути ініціатору клопотання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_4