У Х В А Л А

Справа №348/1653/25

Провадження №1-кп/348/278/25

19 листопада 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження №0000058, внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань 21.04.2025, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, депутатом не обирався, тимчасово не працюючого, з професійно-технічною освітою, на утриманні має чотирьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1, ч. 1 ст. 129 Кримінального кодексу України (далі КК України),

в с т а н о в и в:

В провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1, ч. 1 ст. 129 КК України.

В судовому засіданні 03.11.2025 потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_4 подав письмову заяву про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286-1, ч. 1 ст. 129 КК України у зв`язку з тим, що з обвинуваченим примирились, будь-яких претензій до нього не має, та просив закрити кримінальне провадження відповідно до ст. 46 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Вказав, що шкода йому відшкодована в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_5 , зазначивши, що суть пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 286-1, ч. 1 ст. 129 КК України та підстава звільнення від кримінальної відповідальності, наслідки закриття провадження у зв`язку з примиренням з потерпілим йому роз`яснені та зрозумілі, просив суд закрити кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо клопотання потерпілого в частині звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, у зв`язку із встановленою законом забороною такого, щодо звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 129 КК України не заперечив.

Захисник обвинуваченого не заперечувала щодо клопотання потерпілого.

Розглянувши письмове клопотання потерпілого, заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого та захисника, суд дійшов наступних висновків.

Для звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження судом, необхідне встановлення процесуальних та матеріально-правових підстав, визначених відповідно КПК України та КК України.

Згідно ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Аналізуючи положення ст. 46 КК України можна дійти висновку, що підставою цього виду звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язкова сукупність таких умов, як: 1. особа вчинила кримінальне правопорушення вперше; 2. кримінальне правопорушення належить до кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину; 3. кримінальне правопорушення не належить до корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; 4. особа, яка вчинила таке кримінальне правопорушення, примирилася з потерпілим; 5. особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Для закриття справи на підставі згаданої статті необхідна вся сукупність наведених у законі умов, відсутність хоча б одного із цих складових елементів виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, що належить до порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що виключає можливість застосування ст. 46 КК України.

Крім того, роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суддя має переконатися, що умови і підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Згідно ст. 45 - 48, ч. 1 ст. 97 КК України однією з умов звільнення від кримінальної відповідальності є вчинення особою злочину відповідного ступеня тяжкості вперше.

Особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів або яка має непогашену чи незняту судимість за попередній, у тому числі і необережний злочин, звільняти від кримінальної відповідальності на підставі цих статей не можна (п. 18 Постанови Пленуму верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04 червня 2010 року №7)

Відповідно до ст. 33 КК України якщо особою вчинено два або більше передбачених різними статтями КК України кримінальних правопорушень, за жоден з яких її не було засуджено, вчинене визнається сукупністю кримінальних правопорушень.

Сукупність злочинів може бути ідеальною та реальною. Ідеальна сукупність виникає, коли особа однією дією вчиняє одночасно два або більше злочинів, відповідальність за які передбачено різними статтями КК України. Ознаками ідеальної сукупності є вчинення злочину: а) одним діянням; б) в одному місці; в) одночасно, а також г) наявність усіх необхідних ознак, передбачених двома чи більше різними статтями КК України. Реальна сукупність має місце, коли особа в різний час кількома різними та відокремленими одне від одного діяннями вчинила два або більше злочинів. Кожен зі злочинів, які становлять сукупність, кваліфікується окремо за відповідною статтею (частиною статті) КК України.

Вказані висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 12.08.2020 року у справі №127/31068/19, провадження №51-1868км20.

Згідно обвинувального акта органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1, ч. 1 ст. 129 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та у погрозі вбивством, за таких обставин.

20 квітня 2025 року приблизно о 16:00 год, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, сів за кермо автомобіля марки Citroen Вегlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на подвір`ї домоволодіння у АДРЕСА_2 , та привів двигун в робочий стан щоб розпочати рух.

В цей час, з метою запобігання подальшому руху водія у стані сп`яніння до вказаного автомобіля підійшла його дружина ОСОБА_7 , яка наполегливо просила його не здійснювати рух, та ОСОБА_4 , який відчинив передні пасажирські двері автомобіля та спробував сісти на переднє пасажирське сидіння автомобіля з метою запобігти подальшому його руху.

Водночас, незважаючи на застереження вказаних осіб, ігноруючи присутність ОСОБА_4 водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює належним чином оцінювати обстановку перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проявив неуважність та рухаючись заднім ходом вчинив наїзд на ОСОБА_4 .

При цьому, водій ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме: п. 1.5., згідно якого, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.З., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 2.9., відповідно до якого водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п. 10.1., згідно якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 10.9., відповідно до якого, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої половини грудної клітки у вигляді перелому другого ребра зі зміщенням, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечні для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я.

Продовжуючи свою неправомірні дії ОСОБА_5 після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння 20 квітня 2025 року близько 16:05 год, на території житлового домоволодіння у АДРЕСА_2 , почав нецензурно ображати та висловлювати погрози вбивством щодо ОСОБА_4 .

З метою реалізації висловленої погрози вбивством ОСОБА_5 пішов у гараж, звідки приніс каністру з бензином та демонструючи агресію і готовність до заподіяння шкоди життю та здоров`ю облив ним ОСОБА_4 , словесно пригрозив, що спалить його, викликавши у потерпілого реальний страх за своє життя.

За даних обставин потерпілий ОСОБА_4 сприйняв погрозу вбивством зі сторони ОСОБА_5 як реальну та мав обґрунтовані побоювання за своє життя та здоров`я.

Отже, інкриміновані ОСОБА_5 два кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 286-1, ч. 1 ст.129 КК України, складають собою реальну сукупність, так як вони вчинені різними, відокремленими одне від одного діяннями та неодночасно, тобто в різний час (хоча і через незначний проміжок часу). При цьому, наведені вище діяння не є тотожними за своїми юридичними ознаками, відрізняються між собою за ознаками об`єктивної сторони та, за встановленими в обвинувальному акті обставинами, були поетапним втіленням кримінально протиправної діяльності обвинуваченого шляхом вчинення різних за змістом суспільно небезпечних діянь, передбачених різними статтями Особливої частини КК України, які вчинені одне за іншим.

Водночас не виключається повторного вчинення або реальної сукупності вчинених протягом одного календарного дня декількох самостійних одиничних кримінальних правопорушень.

Таким чином, немає будь-яких підстав уважати вказані вище діяння ідеальною сукупністю кримінальних правопорушень, що виключає можливість звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286-1, ч. 1 ст. 129 КК України слід відмовити.

Керуючись ст. 284, 285, 286, 288, 369, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286-1, ч. 1 ст.129 КК України відмовити.

Копію ухвали після її оголошення вручити сторонам кримінального провадження.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1