Справа № 739/2315/25
Провадження № 1-кс/739/605/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Новгород-Сіверський

Слідчий суддя Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

слідчого СВ Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні зали суду, погоджене з прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва, клопотання слідчого у кримінальному провадженні - слідчого СВ Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 , внесене у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідування за №0000033 від 20.08.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.5 ст. 407 КК України,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця с.Костобобрів, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану» № 64/2022, затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану, який неодноразово продовжено.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 39 від 08.02.2025 солдата за призовом ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця номера обслуги 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

В свою чергу солдат за призовом ОСОБА_5 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, 02.04.2025 не з?явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу - КНП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, куди був направлений для проходження лікування, до місця служби, визначеного у селі Новопавлівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області.

03.11.2025 ОСОБА_5 самостійно прибув до слідчого відділення Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, розташованого за адресою: вул. Захисників України, 26, у м. Новгород-Сіверський Чернігівської області та повідомив про намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби.

Так, солдат за призовом ОСОБА_5 , внаслідок нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, у період часу з 02.04.2025 до 03.11.2025 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Крім цього, 12.08.2025 в денний час, точний час органом досудового розслідування не встановлено, військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 , будучи обізнаним про відсутність мешканців домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, умисно, шляхом вільного доступу зайшов на територію вказаного домоволодіння, де шляхом зриву навісного замка з вхідних дверей проник всередину житлового будинку. Знаходячись в кімнаті кухні житлового будинку ОСОБА_5 , таємно викрав з холодильника продукти харчування, а саме: 0,5 кг. сардельок «Фірмові із салом» виробника Новожанівськи МК, 0,5 кг. ковбас «Салямі Харківська» виробника Новожанівськи МК, кетчуп «Чилі» ТМ «Торчин» в упаковці вагою 380 г., кетчуп «Лагідний» ТМ «Торчин» в упаковці вагою 380 г., майонез ТМ «Королівський Смак» жирністю 67% в упаковці вагою 0,5 кг., тушонки зі свинини домашнього виробництва у трьох банках об`ємом по 0,5 л., консерви «Сардина атлантична» в олії ТМ «Своя Лінія» вагою 240 г. у кількості чотири штуки, консерви «Кілька у томатному соусі» ТМ «Своя Лінія» у кількості дві штуки, заморожену рибу карася вагою 6 кг., курячу печінку ТМ «Наша Ряба» вагою 2 кг., свиняче м`ясо зі шийної частини вагою 6 кг., куряче філе ТМ «Наша Ряба» вагою 2 кг., свиняче сало з хребтової частини вагою 6 кг..

Крім цього, ОСОБА_5 перебуваючи в одній з кімнат житлового будинку з стола таємно викрав грошові кошти в сумі 3000 грн., після чого покинув місце злочину та відніс викрадене до свого фактичного місця проживання.

Цього ж дня, в денний час, точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, проник на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де з господарського приміщення таємно викрав продукти харчування, а саме: борошно ТМ «Хуторок» у трьох упаковках вагою по 1,8 кг., цукор ТМ «Розумний вибір» у чотирнадцятьох упаковках вагою по 1 кг., рис круглозернистий ТМ «Розумний вибір» у 5 упаковках вагою по 1 кг., гречку ТМ «Розумний вибір» у п`яти упаковках вагою по 1 кг., макаронні вироби «Ріжки особливі» ТМ «Розумний вибір» у семи упаковках вагою по 1 кг., макаронні вироби типу спагеті ТМ «ОВА» у семи пачках вагою по 0,5 кг., після чого покинув місце злочину та розпорядився викраденими продуктами харчування та грошовими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 7972, 84 грн. (сім тисяч дев`ятсот сімдесят дві гривні 84 копійки).

Таким чином, відповідно до ст. 33 КК України, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у нез`явленні військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням до житла, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

03 вересня 2025 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

03 листопада 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 та ч.5 ст.407 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив його задовольнити посилаючись на наявність ризиків, які передбачені ст.177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного.

Слідчий СВ Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області підтримав клопотання, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні вказав на те що в скоєному він щиро кається і засуджує себе за такі дії та бажає повернутися на службу, через що сам звернувся до поліції. При цьому просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, якими є: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; намір знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина перша статті 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання прокурором та слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.5 ст.407 КК України, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні копіями: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.08.2025; протоколом огляду місця події від 09.09.2025; протоколом допиту потерпілої від 13.09.2025; протоколами допиту свідків від 09.09.2025; висновком судової товарознавчої експертизи СЕ-19/125-25/12929-ТВ від 19.09.2025; повідомленням про підозрою у вчиненні кримінального правопорушення від 30.09.2025; повідомленням про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення від 30.10.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 30.09.2025; протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 від 30.09.2025; актом службового розслідування від 18.05.2025; наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 25.05.2025 №4118; наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 39 від 08.02.2025; речовими доказами у кримінальному провадженні та іншими матеріалами зібраними під час досудового розслідування у їх сукупності.

З поданих слідчому судді матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних злочинів, за один з яких який законом про кримінальну відповідальність, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Покарання за вказаний злочин, не передбачає альтернативних видів, крім позбавлення волі.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вважаю, що під час розгляду клопотання в повному обсязі виконано вимоги статей 177, 178, 194 КПК України, доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, встановлено і враховано слідчим суддею всі інші визначені законом обставини.

Так, вважаю доведеними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, котрі є тяжкими та за одне з яких законом про кримінальну відповідальність, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Покарання за вказаний злочин, не передбачає альтернативних видів, крім позбавлення волі, що останній цілком усвідомлює. При цьому він офіційно не працевлаштований, не одружений, а тому за місцем мешкання не має стійких соціальних зав`язків, котрі б могли запобігти вказаному ризику.;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 буде мати змогу фізично та психологічно впливати на свідків, які проживають з ним в межах однієї територіальної громади для зміни первісних показань на його користь, з метою уникнення або пом`якшення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 на протязі короткого періоду часу вчинив два тяжкі інкриміновані йому злочини, а тому перебуваючи на волі останній може продовжити кримінальні правопорушення, зокрема майнового складу, з метою отримання хоча б якогось фінансового прибутку, адже останній є особою молодого, працездатного віку, про те ніде не працює, не має постійного джерела доходу та існування.

Крім цього, підозрюваний ОСОБА_5 на протязі останнього року, а саме 23.08.2025 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Згідно характеристики, наданої старостою села Костобобрів Новгород-Сіверського району Чернігівської області на підозрюваного ОСОБА_5 , останній з`являється у громадських місцях в стані алкогольного сп`яніння та на нього останнім часом від жителів села надходять скарги в усній формі, щодо вчинення крадіжок.

Одночасно з цим, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В обґрунтування клопотання, щодо обрання саме такого запобіжного заходу прокурор зазначає, що ОСОБА_5 вчинив умисні тяжкі злочини, котрі є тяжкими та за одне з яких законом про кримінальну відповідальність, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Покарання за вказаний злочин, не передбачає альтернативних видів, крім позбавлення волі, що останній цілком усвідомлює. При цьому він офіційно не працевлаштований, не одружений, а тому за місцем мешкання не має стійких соціальних зав`язків, а отже на думку прокурора ОСОБА_5 може переховуватися від слідства, незаконно впливати свідків та не виключена можливість продовження кримінального правопорушення, а тому тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігатиме вищевказаним ризикам, передбаченими статтею 177 КПК України.

Однак із такими висновками слідчий суддя не погоджується, оскільки відповідно до ч.1 ст.185 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу , якими є переховування від органів досудового розслідування та/або суду; намір знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання прокурор не обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, як того вимагається частиною 1 ст. 183 КПК України, а тільки зазначав, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків та не зможе запобігти уникненню зазначених у клопотанні ризиків. Також, прокурором в судовому засіданні чітко не було обґрунтовано та не надано доказів того, що інший більш м`який захід не зможе забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного. Прокурор, послався тільки на можливість та припущення, що підозрюваний зможе у якийсь спосіб ухилитись від відповідальності та вчиняти інші злочини.

Разом з тим, слідчий суддя враховує поведінку ОСОБА_5 , який під час розгляду клопотання з`явився вчасно на виклики до суду, а також проживає по місцю своєї реєстрації, завжди перебуває на зв`язку та не переховувався від слідчих органів з моменту вручення 30 вересня 2025 року підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Також, слідчий в судовому засіданні не заперечував, що 03 листопада 2025 року ОСОБА_5 самостійно прибув до слідчого відділення Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області та повідомив про намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби.

Судом розглянута можливість застосування іншого, визначеного ст. 176 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в тому числі і домашнього арешту, зробивши аналіз матеріалів, наданих суду стороною обвинувачення, та оцінивши доводи сторони захисту, встановлено що більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт в певний час доби у повній мірі забезпечать належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти вказаним ризикам у відповідності з мотивацією, викладеною вище.

Відповідно до ч. 4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Під час розгляду клопотання, прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаних кримінальних правопорушень, в той же час прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а посилання на тяжкість покарання не може слугувати підставою для обрання саме такого запобіжного заходу, як взяття під варту.

Згідно практики ЄСПЛ При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів» п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011року у справі Харченко проти України, «тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу п.29 рішення ЄСПЛ від 11.10.2010 року у справі «Хайредінова проти України».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя дослідив обставини, що мають враховуватися під час застосуванні запобіжного заходу, встановив, що підозрюваний має постійне місце проживання, реєстрацію, у нього на утриманні перебуває троє малолітніх дітей. Також, слідчий суддя враховує думку потерпілого, пояснення підозрюваного та його поведінку в суді, яка вказує на те, що він має намір дотримуватися законних вимог органів слідства або суду, в разі застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби.

Домашній арешт полягає у «менш суворій» ізоляції підозрюваного від суспільства без тримання під вартою і застосовується, коли фактично є підстави для взяття під варту, однак повна ізоляція особи є недоцільною.

ЄСПЛ у пункті 17 рішення «Манчіні проти Італії» прирівняв домашній арешт, з огляду на його рівень і напруженість, до позбавлення волі у розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таке рішення підтверджує фактичну суворість цього запобіжного заходу та відповідно до демократичних європейських цінностей можливість його застосування виключно як одного із крайніх заходів.

Слідчий суддя з урахуванням всіх встановлених обставин, вважає, що відсутня потреба повністю ізолювати підозрюваного від суспільства, приходить до висновку, що підозрюваному достатнім буде визначити час для перебування в умовах домашнього арешту за адресою його проживання, а саме: з 20-00 години до 07-00 години наступного дня, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і вважає, що такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Наявність підозри та запобіжного заходу вже є стримуючим фактором для належної процесуальної поведінки підозрюваного. Водночас, застосування таких більш м`яких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, особиста порука та застава не здатне запобігти настанню ризиків, встановлених в ході судового розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, зважаючи на встановлені під час розгляду клопотання обставини, на підозрюваного необхідно також покласти додаткові обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Керуючись ст. ст.177,182,183,197,309,369-372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 внесеного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 20.08.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім часу повітряної тривоги з метою відвідання бомбосховища та випадків невідкладної медичної допомоги.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 додаткові обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановити, межах строку досудового розслідування, а саме до 01 січня 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Обов`язки по контролю за поведінкою підозрюваного покласти на співробітників Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під домашнім арештом у якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 08:30 год. 05 листопада 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1