ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження №0000925 від 18.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 02.06.2025 Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. Історія провадження

26.08.2025 до Рівненського міського суду Рівненської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000925 від 18.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою суду від 27.08.2025 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

12.09.2025 закінчене підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні.

2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

17 квітня 2025 року, близько 06 год 05 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи між четвертим та п`ятим поверхом у будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, який в подальшому продовжено, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку сторонніх осіб, таємно викрав акумуляторну батарею, марки «Longttech», модель «LAR 1254-G22NFR32 LiFePo4», вартістю 6 936 грн 62 коп та блок живлення марки «Proline», модель «EF3012C», вартістю 2 527 грн 31 коп, належний Прат «ДАТАГРУП», чим завдав останньому майнової шкоди у розмірі 9 463 грн 93 коп.

Таким чином ОСОБА_4 визнається судом винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 25 липня 2025 року, близько 16 год 00 хв, ОСОБА_4 , шляхом пошкодження вхідних дверей до квартири АДРЕСА_3 , проник всередину вказаної квартири, та на ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, який в подальшому продовжено, застосував насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, що виразилось у нанесенні потерпілій ОСОБА_6 не більше чотирьох ударів руками в область тулуба та обличчя, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді синця по зовнішній поверхні в нижній третині лівого плеча, які є легкими тілесними ушкодженнями, після чого, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою власного матеріального збагачення, відкрито, шляхом вільного доступу, заволодів годинником марки «Apple Watch Series5», вартістю 2 433 гривень, навушниками марки «Apple AirPods 3», вартістю 2675 грн 67 коп, навушниками марки «Apple AirPods», вартістю 2675 грн 67 коп, які знаходилися на столі в кімнаті, чим завдав потерпілій майнової шкоди у загальному розмірі 7784 грн 34 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 визнається судом винуватим у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у житло, з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

3. Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, що викладені в обвинувальному акті, просив суд здійснювати розгляд з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Йому роз`яснено та зрозуміло неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини в апеляційному порядку.

Під час його допиту в судовому засіданні пояснив, що дійсно 17.04.2025, близько 06 год 05 хв, перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , таємно викрав акумуляторну батарею та блок живлення, які продав невідомим особам.

Крім того, підтвердив, що 25.07.2025, близько 16 год 00 хв, шляхом пошкодження вхідних дверей проник до квартири АДРЕСА_3 , перебуваючи у квартирі застосував до потерпілої ОСОБА_6 фізичне насильство та заволодів годинником марки «Apple Watch Series5», навушниками марки «Apple AirPods 3», навушниками марки «Apple AirPods». Не заперечував, що саме від його дій у потерпілої виникли легкі тілесні ушкодження, не оспорював правову кваліфікацію його дій. Просив суворо не карати та дати можливість виправитися.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просив врахувати обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, примирення з потерпілою ОСОБА_6 , яка неодноразово відвідувала обвинуваченого в слідчому ізоляторі, та призначити покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України.

Прокурор підтримала обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, просила суд, з урахуванням думки обвинуваченого, здійснювати розгляд, ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, відомостей щодо процесуальних витрат, речових доказів. Прокурор не оспорила фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим, їй зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Потерпіла ОСОБА_6 надала показання, які відповідають встановленим фактичним обставинам справи, вказала, що викрадені речі подарував ОСОБА_4 , щодо покарання покликалася на розсуд суду.

Представник потерпілого ПАТ «ДАТАГРУП» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, не заперечував щодо розгляду справи з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини в апеляційному порядку

4. Мотиви суду

Положенням ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За приписами ч. 2 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України є: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, повідомлення ним фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_6 , дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, відомостей щодо процесуальних витрат, речових доказів.

При цьому, суд виходить з того, що кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим, не є складними, є одноепізодними, обвинувачений розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні. Відтак, у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності й істинності позиції обвинуваченого з цього питання.

Таким чином, відповідно до ст. 22 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану, та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, тобто викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло, з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

5. Мотиви призначення покарання

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів. Також суд враховує особу винного, який раніше неодноразово судимий, має постійне місце проживання, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, а також бере до уваги, що обвинувачений усвідомив протиправність своєї злочинної поведінки, виявив готовність нести покарання за вчинене, вказав, що зробив для себе позитивні висновки, має намір виправитись і не вчиняти нових кримінальних правопорушень, а також має намір відшкодувати шкоду потерпілим в повному обсязі.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою молодого віку, його позитивні характеристики, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, щирого каяття, що ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної діяльності, осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась та нести кримінальну відповідальність за вчинене, примирення з потерпілою ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні вказала, що претензій до обвинуваченого немає, суд прийшов до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити із застосуванням вимог ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі.

На думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним обставинам та наслідкам, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 раніше судимий вироком Рівненським міським судом Рівненської області від 02.06.2025 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці, яке ним повністю відбуте.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за яке він засуджується за даним вироком, ОСОБА_4 вчинив до постановлення попереднього вироку, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України після постановлення попереднього вироку.

Приписи ч. 4 ст. 70 КК регламентують ситуацію, коли наявність у поведінці особи ознак сукупності кримінальних правопорушень (або злочинів, або кримінальних проступків, або і того й іншого) (ст. 33 КК) ускладняється лише тією обставиною, що про вчинення особою декількох кримінальних правопорушень стає відомо після постановлення вироку за одне з цих кримінальних правопорушень.

Положення, встановлені у ч. 4 ст. 70 КК України, закон пов`язує лише з трьома моментами, а саме: а) всі кримінальні правопорушення вчинені особою до засудження хоча б за одне з них, тобто утворюють сукупність кримінальних правопорушень; б) ці кримінальні правопорушення виявлені у різний час після постановлення вироку за одне з них і повного або часткового відбуття за нього покарання; в) покарання, відбуте засудженим за попереднім (раніше постановленим) вироком, має бути обов`язково зараховано у загальну міру покарання, остаточно визначену за сукупністю кримінальних правопорушень.

Таким чином, відбуття покарання за попереднім вироком не звільняє суд від обов`язку застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України та зарахувати в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання, відбуте повністю за попереднім вироком.

Така позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 (справа № 760/26543/17, провадження № 51- 3600кмо 20) Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02.11.2022 ( справа № 234/17282/17, провадження № 51-2969км21).

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 02.06.2025, при призначенні покарання суд застосовує вимоги ч. 4 ст. 70 КК України.

За змістом ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК України правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності: перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком; друга наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.

Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.

З огляду на те, що на момент ухвалення даного вироку покарання призначене вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 02.06.2025 відбуте повністю, покарання за даним вироком призначається без застосування вимог ч.1 ст. 71 КК України.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

6.1. Процесуальні витрати

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні становлять 11 558 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) гривень 20 (двадцять) копійок.

З огляду на ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_4 витрати на проведення судових експертиз у сумі 11 558 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) гривень 20 (двадцять) копійок підлягають стягненню з обвинуваченого.

6.2. Щодо речових доказів

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Враховуючи положення ст. 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010, суд вирішує долю речових доказів наступним чином:

- дактилоскопічну карту особи, заповненої на ім`я ОСОБА_4 , 3 (три) сліди пальців рук, дактилоскопічну карту особи, заповненої на ім`я ОСОБА_8 , сліди пальців рук - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- чотири зліпки віджиму дверей знищити;

- кепку чорного кольору повернути ОСОБА_8 ;

- мобільний телефон чорного кольору, металевий ланцюжок з хрестиком сірого кольору, кепку червоного кольору фірми «PUMA» повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ;

- годинник марки «Apple Watch Series5», навушники марки «Apple AirPods 3», навушники марки «Apple AirPods» - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

6.3. Щодо запобіжного заходу

Згідно з ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 31.10.2025 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 29.12.2025 включно.

Оскільки обвинуваченому призначається покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, то суд з метою запобігання ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду, вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, який буде відповідним і достатнім, суд дійшов висновку, що заставу слід установити в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить у грошовому еквіваленті 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок ) гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 373, 374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 02.06.2025, ОСОБА_4 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці;

- за ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

- на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.07.2025 до набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16.01.2026 включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить у грошовому еквіваленті 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок ) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі вважається, що до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, та на обвинуваченого ОСОБА_4 покладаються строком на 2 (два) місяці з моменту звільнення з-під варти, у зв`язку із внесенням застави, такі обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі Рівненської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експертів в сумі 11 558 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Після набрання вироком законної сили, речові докази:

- дактилоскопічну карту особи, заповненої на ім`я ОСОБА_4 , 3 (три) сліди пальців рук, дактилоскопічну карту особи, заповненої на ім`я ОСОБА_8 , сліди пальців рук - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- чотири зліпки віджиму дверей знищити;

- кепку чорного кольору повернути ОСОБА_8 ;

- мобільний телефон чорного кольору, металевий ланцюжок з хрестиком сірого кольору, кепку червоного кольору фірми «PUMA» повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ;

- годинник марки «Apple Watch Series5», навушники марки «Apple AirPods 3», навушники марки «Apple AirPods» - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду.

Суд, на підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку обмежився проголошенням його резолютивної частини. Копію повного тексту вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_9