Справа № 214/669/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання слідчої СВ ВП№4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, маючої на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

встановив:

21 січня 2026 року до слідчого судді надійшло вищевказане клопотання.

Відповідно до клопотання, у провадженні СВ ВП № 4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 від 19.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в порушення вимог вказаного Закону, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне придбання та пересилання наркотичних речовин з метою збуту, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій з незаконного обігу наркотичних речовин, 19.01.2026 приблизно о 17:27 год., перебуваючи за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн. Сонячний, 60/5, а саме у відділенні ТОВ «Нова Пошта» №20, здійснила відправлення 4-х посилок, в кожній з яких знаходились сліп-пакети з речовиною, зовні схожою на наркотичну, два з яких мають вміст речовини рослинного походження зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-26/2263-НЗПРАП є канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 5,308 г. та 2,927 г. Три інші сліп-пакети мають вміст кристалічної речовини білого кольору, яку було направлено на дослідження. Після чого ОСОБА_6 була затримана в порядку ст. 208 КПК України.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 307 КК України за ознаками незаконного придбання та пересилання з метою збуту наркотичних засобів.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам: незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив суд його задовольнити. , вказав на наявність ризиків, впливу на свідків та вчинити інше правопорушення. Він не обізнаний, які свідки, крім опитаних слідчим, можуть бути встановлені, щодо можливості вчинити інше правопорушення підозрюваною вказав на те, що підозрювана вчинила корисливий злочин. На запитання суду, щодо відсутності посилання на корисливий мотив в підозрі на клопотання, прокурор вказав на те, що ризик вчинення іншого правопорушення в тому, що злочин пов`язаний з обігом наркотичних засобів. На цей час проведено лише експертизу речовини рослинного походження. Експертиза кристалічних речовин призначена, однак Постанови слідчого він немає. Сторона обвинувачення не заперечує проти того, що підозрювана працює та має родину.

Підозрювана ОСОБА_6 заперечувала проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила застосувати до неї домашній арешт, вказала на те, що про зміст посилки вона не знала, раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, має дитину, живе з матір`ю- пенсіонеркою, братом з інвалідністю, має постійне місце роботи, є єдиним годувальником в родині. На запитання суду підозрювана уточнила, що працює в лабораторії понад 20 років, працює з 8 години, 5 днів, з двома вихідними.

Захисник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вказали на те, що відсутні ризики, вказані слідчою, а саме, свідки працівники "Новою Пошти" та її мати опитані, ніяким чином підозрювана на них впливати не може, крім того, раніше не судима, тому не доведено, що вона може вчинити інше правопорушення. ОСОБА_6 працює, має сталий дохід, має родину, міцні соціальні зв`язки. Просили обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 в скоєному злочині є докази, зібрані в ході досудового розслідування, а саме: Протоколом огляду місця події від 19.01.2026; Протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України від 19.01.2026; Висновком експерта № СЕ-19/104-26/2263-НЗПРАП від 20.01.2026; Повідомленням про підозру від 20.01.2026; Допитом свідка ОСОБА_9 ; Допитом свідка ОСОБА_10 ; Допитом свідка ОСОБА_11 ; Допитом свідка ОСОБА_12 ; Вилученими 2 сліп пакетами, з вмістом речовини кристалічного походження білого кольору, 3 сліп-пакетами з речовиною рослинного походження; 4 зрізами з картонних коробок з даними ТТН, які за постановою слідчого від 19.01.2026 визнано речовими доказами; та іншими матеріалами досудового розслідування.

В клопотання слідчої вказано на наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п.3незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні: так, ОСОБА_6 , відповідно до ст.221 КПК України, має право ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження, а отже: доказами, здобутими в ході досудового розслідування, знатиме повні анкетні дані свідків, буде обізнаною про місця їхнього мешкання, яких допитано у кримінальному провадженні, але яких не допитано в суді та які викривали її у скоєнні вказаного кримінального правопорушення,тому у разі обрання їй запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, підозрювана може вплинути на вищевказаних осіб з метою примушування до зміни показів у суді.

п.5 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти правопорушення: зазначений ризик підтверджується тим, що підозрювана ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні корисливого умисного злочину пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 8 років позбавлення волі, що свідчить про продовження існування тих же обставин, які спонукали підозрювану до скоєння кримінального правопорушення, а саме: ОСОБА_6 хоч і офіційно працевлаштована, однак можливо скоювала інші корисливі злочини і звикла до отримання відповідних грошових коштів.

З врахуванням підозри ОСОБА_6 суд вважає, що в ході досудового розслідування є можливість встановлення свідків, в тому числі, серед знайомих підозрюваної, тому є ризик того, що підозрювана може на них незаконно впливати.

Однак. суд вважає, що прокурором не доведено наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити вчиняти правопорушення. Так, підозрювана, раніше не судима, має постійне місце роботи, корисливого мотиву її дій, підозра не містить, вищевказані факти в своїй сукупності не дають висновок тому, що ОСОБА_6 є особою, котра перебуваючи на свободі здатна до вчинення інших кримінальних правопорушень, зокрема і тяжких.

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК).

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризику незаконного впливу на свідків, який дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

19 січня 2026 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст.208 КПК України.

20 січня 2026 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а саме:

-ч.1 ст.307 КК України, за ознаками незаконного придбання та пересилання з метою збуту наркотичних засобів.

Слідчий суддя, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст. 307 КК України, враховує положення ст.ст. 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення ухвали. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин"(рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, n. 34).

На думку суду, сукупність матеріалів досудового розслідування, які долучені до клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого їй кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність підозрюваної до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу з огляду потреб досудового розслідування.

Як зазначено в ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги і п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", а саме: «При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших альтернативних запобіжних заходів»; у рішенні від 28.05.2020 у справі «Распряхін проти України», в якому Європейський суд констатував порушення п.3 ст. 5 Конвенції, у зв`язку з тим, що орган державної влади, не оцінивши конкретні факти або не розглянувши можливість застосування інших запобіжних заходів як альтернативу тримання під вартою під час досудового слідства, та по суті постійно посилаючись на тяжкість обвинувачень і ризик ухилення або перешкоджання слідству, продовжували строк тримання під вартою на підставах, які не можуть вважатися «достатніми» та «відповідними».

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Калашник проти Росії» тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі. Якщо законом встановлено презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважують правило поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Свершов проти України» тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Таким чином, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної слідчий суддя враховує не лише тяжкість обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винною у кримінальному правопорушенні, а також те, що підозрювана має визначене місце проживання по АДРЕСА_1 , а тому фактично вказані обставини не позбавляють можливості здійснення контролю за нею з боку слідчого та прокурора у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, підозрювана ОСОБА_6 має на утриманні малолітню дитину, офіційне місце роботи, що підтверджує про міцність соціальних зв`язків.

Слідчий суддя констатує, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб вчинити інше кримінальне правопорушення повністю не виключається, але він є настільки мінімізованим, що не переважає над принципом поваги до особистої свободи, і дає підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, як альтернативу триманню під вартою. При цьому, відмічає, що сам по собі факт наявності підозри у вчинені кримінального правопорушення та ймовірність призначення підозрюваному суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, на що посилався слідчий у клопотанні, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Твердження ж прокурора про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не є достатніми для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. У справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

При цьому, суд враховує, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами (рішення Європейського суду з прав людини від 23.02.2012 року у справі «Клішин проти України», № 30671/04).

У відповідності ж до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим, прокурором, при доведеності обставин, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, не доведено, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України не зможуть забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, та відповідно до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та водночас про обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме: домашнього арешту. На думку слідчого судді, домашній арешт стане надійною запорукою дотримання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків, а покладення на неї додаткових обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, забезпечить дотримання вимог ст.2 та ч.2 ст.28 КПК України щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Суд.ж вважає на цей час недоцільним покладення на підозрювану обов`язку утриматись від спілкування зі свідками, оскільки, такий ризик існує гіпотетично, а на осіб, які б могли бути встановлені досудовим розслідуванням, прокурор не вказав. Дане питання може бути вирішено в подальшому за клопотанням слідчого чи прокурора.

Крім того, слідчий суддя відмічає, що при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 181,182,183, 184, 186, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої СВ ВП№4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, тобто до 20 березня 2026 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрювану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 59 (п`ятдесят дев`ять), тобто до 20 березня 2026 року наступні обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду за межі м. Кривого Рогу;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом.

- не залишати приміщення за адресою АДРЕСА_1 з 22-00 години до 05-00 години.

По закінченню цього строку та за відсутністю клопотання прокурора в межах строку досудового розслідування, в порядку ст. 199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та заборона залишати житло припинять свою дію і запобіжний захід, заборона та обов`язок вважаються скасованими.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 22 січня 2026 року о 10 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1