У Х В А Л А

27 січня 2026 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_3 ,

захисник адвокат: ОСОБА_4 ,

підозрюваний: ОСОБА_5 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, в залі судових засідань м. Біла Церква, Київської області по кримінальному провадженню №0002517 від 03.12.2025,

клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 ,

про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , з середньою освітою, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Старший слідчий слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 04.03.2026 включно, з утриманням на гауптвахті, без можливості внесення застави в рамках кримінального провадження №0002517 від 03.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, посилаючись на те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України враховані слідчим суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 на даний час не зменшились та продовжують існувати, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 01.02.2026, а направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні до суду у вказаний строк не можливо, оскільки для завершення розслідування необхідно отримати висновки експертів, а саме судово-психіатричної, судово-імунологічної, судово-цитологічної експертизи. Після надходження висновків експертиз необхідно провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, зокрема, повторно допитати підозрюваного з урахуванням отриманої після експертних досліджень інформації; виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування.

Виконання запланованих слідчих (розшукових) дій дасть можливість встановити об`єктивну істину у кримінальному провадженні та отримати докази, які будуть підтверджувати або спростовувати причетність підозрюваного до вчинення вказаного злочину, та можуть бути використані в суді, а також з метою забезпечення сторонам кримінального провадження достатнього часту для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, до яких їм буде надано доступ після закінчення досудового розслідування.

На наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), вказує те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років. Тому, варто врахувати наявність ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду. Наразі ОСОБА_5 перебуває у статусі СЗЧ військової частини НОМЕР_1 , що підтверджує його схильність до переховування. Окрім цього, враховуючи дані, які характеризують підозрюваного, зокрема, у разі доведення його винуватості, загрожує кримінальна відповідальність у виді безальтернативного покарання, а саме позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрюваного ОСОБА_5 , змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Поряд із цим, ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, а ті, що є не стали перешкодою для вчинення ним кримінального правопорушення, а від так не стануть перешкодою уникненню органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, ОСОБА_5 , зловживає алкогольними напоями, веде антигромадський спосіб життя. Поряд із цим, ОСОБА_5 не обтяжений фактичними сімейними відносинами, неодружений. Зазначені обставини свідчать про відсутність для ОСОБА_5 стримуючих факторів та очевидність наявного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, підозра ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, з використанням умов воєнного стану, посилює можливий рівень судової репресії.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні), який обґрунтовується тим, що оскільки є підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 , буде намагатися встановити дані свідків, які вказують на причетність його до вчинення кримінального правопорушення, задля незаконного впливу на них з метою реабілітації себе як злочинця. ОСОБА_5 може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Поряд із цим необхідно враховувати фактор страху людини перед іншою людиною, яка спроможна застосувати фізичне насильство, так як ОСОБА_5 попередньо, діючи умисно, вже спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 . Тому будь яка особа, має бути захищена та з усвідомленням своєї невразливості, відсутністю страху перед підозрюваним, надати показання суду. У даному випадку забезпечення безпеки свідків, унеможливлення на нього незаконного впливу з боку підозрюваного є основним завданням на даній стадії процесу.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик вчинити інше кримінальне правопорушення), який обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до семи років, а також враховуючи відсутність будь-яких моральних принципів, про що свідчить характер та спосіб вчинення даного злочину, тому наявний ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, в тому числі стосовно свідків даного злочину шляхом незаконного впливу на них з метою викривлення події злочину та реабілітації себе як злочинця.

Крім цього, ОСОБА_5 перебуває у статусі СЗЧ військової частини НОМЕР_1 та неодноразово залишав її межі, що підтверджуються наявними матеріалами кримінального провадження, що вказує на схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень зокрема проти встановленого порядку несення служби.

Постановою керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області від 26.01.2026 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002517 від 03.12.2026, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, продовжено до трьох місяців, тобто до 04.03.2026.

Отже, направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні до суду у вказаний строк не можливо, а ризики, які були підставою для встановлення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на думку слідчого та прокурора не перестали існувати та не зменшилися, у зв`язку з чим у останніх виникла необхідність продовжити строк запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто по 04.03.2026 включно.

Позиція сторін

У судовому засіданні прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказане свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного та його соціальний статус, при цьому навів доводи викладені в клопотанні.

Захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 з утриманням на гауптвахті.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому не заперечував щодо задоволення клопотання про продовження застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті.

Мотиви, з яких виходила слідча суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким вона керувалася, у ракурсі установлених фактичних обставин

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали, та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання про продовження застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний - обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України у разі необхідності строк запобіжного заходу може бути продовжений, за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України термін «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні за своїм правовим значенням. При цьому обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що органами досудового ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що 04.12.2025 ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 05 грудня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на шістдесят діб, в межах строку досудового розслідування, але не довше ніж до 01.02.2026 включно з утриманням на гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , без визначення розміру застави.

Копія клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження застосування запобіжного заходу підозрюваному вручено з дотриманням вимог ч. 2 ст. 184 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що необхідність у продовженні застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, що обґрунтовується стороною обвинувачення зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній, будучи обізнаним з мірою покарання за вчинені діяння, може продовжувати здійснювати дії передбачені ст. 177 КПК України.

Таким чином під час судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Враховуючи характер інкримінованого підозрюваному ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, дані про його особу, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатніх підстав вважати, що ризики, враховані слідчим суддею при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, а саме підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності у випадку визнання його винуватим у майбутньому, підозрюваного може вчиняти дії, спрямовані на переховування від суду. Крім того, наразі ОСОБА_5 перебуває у статусі СЗЧ військової частини НОМЕР_1 , що підтверджує його схильність до переховування.

Також слідчий суддя зазначає, що досудове розслідування, як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки такої особи. Адже співставлення можливих негативних для підозрюваної наслідків переховування у вигляді його потенційного ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим. Отже, оцінюючи можливість підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження.

Ризик того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні є актуальним з огляду на те, що оскільки перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 може намагатися встановити дані свідків, які вказують на причетність його до вчинення кримінального правопорушення, може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

Слідчий суддя також зазначає про актуальність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до семи років, а також враховуючи характер та спосіб вчинення даного злочину, тому наявний ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, а також перебування у статусі СЗЧ військової частини НОМЕР_1 вказує на схильність ОСОБА_5 до вчинення нових кримінальних правопорушень, зокрема проти встановленого порядку несення служби.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється стороною обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є дійсними, не зменшились та продовжують існувати.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступень втручання у права і свободи підозрюваного судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Відносно питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосуванням більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи всі обставини по справі, слідчий суддя вважає, що строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 повинен бути продовжений в межах строку досудового розслідування.

Слідчий суддя також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 181, 183-186, 193, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, по 04.03.2026 включно.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити старшому слідчому, прокурору, захиснику та підозрюваному для відому, а також направити начальнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_9