Справа №672/1322/25
Провадження №1-кп/672/114/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисниці ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городку кримінальне провадження №0003312 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, освіта професійно-технічна, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, учасника бойових дій,

за ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 03 листопада 2025 року близько 05 години 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти 469», яке належить мережі ТОВ АТБ-Маркет» та розташоване за адресою: Хмельницька область Хмельницький район м. Городок вул. Грушевського 63, прийняв рішення про відкрите викрадення чужого майна. Тоді ж, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, розуміючи, що в країні діє воєнний стан, який введений на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», та який в останнє продовжено згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 478/2025 від 14 липня 2025, затвердженого Законом України № 4524-ІХ від 15 липня 2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строком на 90 діб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи їх настання, помістив обрані ним товари в пакет, а саме: цигарки «Marlboro Gold МРЦ» в кількості 2 шт., вартістю 310,00 гривень, пляшку кефіру «Просто наше» об`ємом 0,87 л., вартістю 61,90 гривень, пляшку безалкогольного напою «Coca-cola zero» об`ємом 1 л., вартістю 28,70 гривень, пляшку пива «Оболонь світле» об`ємом 2,35 л., вартістю 95,00 гривень, шоколад «Roshen Гасті» кількістю 2 шт., вартістю 75,80 гривень, бісквітне тістечко «Kinder Pingui» вартістю 33,90 гривень, сирок глазурований «День у день» в кількості 2 шт., вартістю 20,60 гривень, хлібобулочний виріб «Ролінні» з телятиною в кількості 2 шт., вартістю 61,80 гривень, запальничку «Віс J23» в кількості 2 шт., вартістю 49,80 гривень, після чого, умисно, не розрахувавшись за товар, розуміючи, що його дії носять відкритий характер та помічені працівником магазину, тримаючи в руці пакет з вище переліченим товаром, побіг до виходу з приміщення магазину «Продукти 469» та не реагуючи на заклики припинити протиправні дії та повернути майно, покинув місце вчинення злочину, маючи при цьому реальну початкову можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Вказаними умисними, відкритими, протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ТОВ «АТБ-Маркет» майнової шкоди на загальну суму 737 грн. 50 коп.

Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 186 КК України, як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому злочині визнав повністю. Повідомив, що у ту ніч погано спав, а зранку пішов у магазин, хоча і не мав такої нагальної потреби. Вказує, що грошових коштів із собою не мав, однак мав банківську картку, проте не може точно сказати чи на ній були кошти. Обравши продукти харчування, касир-охоронець провів їх на касі, після чого ОСОБА_4 вирішив втікати не розрахувавшись за продукти. Перед тим як тікати він попросив вибачення у продавця-охоронця та побіг. Охоронець наздогнав його майже одразу за приміщенням магазину та забрав пакет із продуктами. Будь-якого фізичного опору ОСОБА_4 йому при цьому не чинив. Навпаки, після цього підійшов знову до входу магазину і попросив охоронця передати йому сигарети із пакету з продуктами, на що охоронець йому відмовив.

Обвинувачений щиро покаявся у вчиненому, пояснив, що не може логічно пояснити свого вчинку і повідомив, що йому дуже соромно за вчинені їм дії. Вказує, що проходив службу в ЗСУ з 2022 по 2024 роки, куди пішов добровольцем одразу після початку війни. Пояснює свою поведінку тим, що приймав безпосередню участь у бойових діях на Сході України, де отримав важкі моральні травми. Був визнаний непридатним до подальшого проходження служби. Крім того, останнім часом почав вживати наркотичні речовини, оскільки потрапив під вплив поганої компанії. Вважає, що ці дві обставини в сукупності призвели до такого необдуманого вчинку, про що щиро шкодує.

Вина обвинуваченого у вчиненому злочині підтверджується такими доказами: протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 , у якому відображені первинно встановлені обставини вчиненого злочину та перелік майна (а.с.37); протоколом огляду місця події від 03.11.2025 з фототаблицями, з якого вбачається яким саме продуктами протиправно заволодів обвинувачений, їх розміщення на полицях в магазині, вартість тощо… (а.с.39-52); актом інвентаризації товарно-матеріальних цінностей №36931 від 03.11.2025 про вартість продуктів, якими протиправно заволодів ОСОБА_4 (а.с.56); наказом від 03.11.2025 про створення інвентаризаційної комісії у магазині Продукти 469 (а.с. 57); витягом із наказу ТОВ «АТБ-маркет» від 26.06.2025 на підтвердження того, що ОСОБА_7 дійсно перебуває на посаді охоронника магазину Продукти 469 (а.с. 58); протоколом огляду речей від 03.11.2025 з фототаблицями, згідно якого були оглянуті продукти, якими незаконно заволодів обвинувачений. Продукти після огляду були повернуті представнику магазину (а.с. 64-71); протоколом проведення слідчого експерименту з доданим відеозаписом на диску від 03.11.2025, у ході якого свідок ОСОБА_7 продемонстрував за яких обставин, де саме та у який спосіб ОСОБА_4 протиправно заволодів продуктами харчування та де він його затримав (а.с.73-77); протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.11.2025 з доданим відеозаписом, де з останнього вбачається, що при затриманні ОСОБА_4 не заперечував свого факту причетності до вчиненого злочину (а.с.79-84); протоколом пред`явлення особи до впізнання від 03.11.2025 з відеозаписом, згідно якого свідок ОСОБА_7 беззаперечно впізнав ОСОБА_4 як особу, яка вчинила напередодні злочин (а.с.88-90); постановою від 03.11.2025 та протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 03.11.2025, з доданим відеозаписом на диску, у відповідності до яких було вилучено знято показання з технічних приладів та скопійовано відеозапис із внутрішніх та зовнішніх камер спостереження магазину Продукти 469, що належить ТОВ «АТБ-Маркет» і розміщений по вул.. Грушевського 63 у м. Городок, Хмельницького району, Хмельницької області. З переглянутих відеозаписів вбачається, що дійсно у вказаний час та спосіб, ОСОБА_4 вчинив протиправне заволодіння продуктами харчування (а.с.92-94); протоколом огляду предмету від 04.11.2025 з фототаблицями, предметом якого був огляд компакт диску з відеозаписом моменту вчинення грабежу, з відображенням на фотознімках послідовно різних стадій вчиненого злочину (а.с. 95-100); постановою від 25.11.2025 та протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 25.11.2025, з доданим відеозаписом на диску, у відповідності до яких було вилучено знято показання з технічних приладів та скопійовано відеозапис із зовнішніх камер спостереження. розташованих на фасаді приміщення магазину Продукти 469, що належить ТОВ «АТБ маркет» і розміщений по вул. Грушевського 63 у м. Городок, Хмельницького району, Хмельницької області. З переглянутих відеозаписів вбачається, що дійсно у вказаний час та спосіб, ОСОБА_4 вчинив протиправне заволодіння продуктами харчування та був затриманий охоронцем магазину на тротуарі біля приміщення магазину (а.с.111-114); протоколом огляду предмету від 25.11.2025 з фототаблицями, предметом якого був огляд компакт диску з відеозаписом, де відображено момент того, як ОСОБА_4 вибігає з приміщення магазину з пакетом з продуктами у руці, момент повернення охоронця магазину, який вже тримає вищевказаний пакет з продуктами у своїй руці та фотознімки на яких відображено подальше спілкування на вході до магазину охоронця магазину та ОСОБА_4 (а.с. 115-119); висновком судово-психіатричного експерта №862 від 11.11.2025 про те, що ОСОБА_4 на час вчинення злочину та станом на час проведення експертизи виявляв емоційно-нестійкий розлад особистості, психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків та інших психоактивних речовин, згубне вживання. На період вчинення злочину усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.150-153); протоколом проведення слідчого експерименту від 26.11.2025 за участю ОСОБА_4 , з доданим відеозаписом, у відповідності до якого обвинувачений детально і покроково продемонстрував хронологію своїх дій на момент вчинення злочину, вказав конкретно на кожну полицю і кожен вид продукту харчування, якими він у подальшому протиправно заволодів тощо (а.с. 155-158).

За таких обставин у справі, з врахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненому злочині.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Варто ураховувати, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним кримінальному правопорушенню, що передбачає врахування способу й об`єкта посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із такого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обвинувачений давав чіткі та послідовні покази, які повністю узгоджуються з усіма обставинами у справі, неодноразово висловлював осуд своїх дій, жаль з приводу вчиненого, робив висновки, що ж призвело до вчинення ним такого діяння і висловлював своє щире бажання кардинально виправити свою поведінку, змінити коло спілкування (що, з його слів він вже зробив) тощо…

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Судом враховується, що санкція ч.4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Положеннями ч.1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні "інших обставин справи", можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Також, у своїх рішеннях, ЄСПЛ визнає, що хоча в принципі питання належного покарання значною мірою виходять за межі сфери дії Конвенції, грубо непропорційний вирок може становити жорстоке поводження, що суперечить статті 3 ЄКПЛ, на момент його винесення. («Бабар Ахмад та інші проти Сполученого Королівства» (Babar Ahmad and Others v. the United Kingdom), 2012, § 237; «Харкінс і Едвардс проти Сполученого Королівства» (Harkins and Edwards v. the United Kingdom), 2012, § 133).

Суд приходить до висновку, що за даних, конкретних обставин, встановлених судом у цій справі, застосована в ч.4 ст. 186 КК України кваліфікуюча обставина «вчинення в умовах воєнного стану» не відповідає зазначеним вище принципам, оскільки будь-яке діяння кваліфікується як таке, що вчинено в умовах воєнного стану. Зазначене не сприяє дотриманню справедливого балансу між вчиненим правопорушенням (його суспільною небезпечністю) та застосованим до особи покаранням, оскільки за ненасильницький грабіж продуктів харчування незначної вартості, вчинений на території області, значно віддаленій від зони бойових дій, особа фактично може бути позбавлена волі на той самий строк, що і, наприклад, за умисне вбивство іншої людини.

Неврахування особливостей даної справи вочевидь буде суперечити основним завданням кримінального судочинства, визначеним у ст.2 КПК України та таким засадам кримінального провадження, як верховенство права та законність, де вказано, що:

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини ( ч.1,2 ст.8 КПК України).

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.(ч.1 ст.9 КПК України).

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він по місцю проживання не має жодних негативних характеристик. Перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога з 2020 року з діагнозом : ППРВВА (психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю), синдром відміни. На обліку у лікаря-психіатра обвинувачений не перебуває. До кримінальної відповідальності притягується вперше, є людиною молодого віку. Проживає разом із матір`ю, є особою молодого віку, прагне створити сім`ю.

Як об`єктивно встановлено судом, ОСОБА_4 фактично з перших днів повномасштабного вторгнення російської федерації приєднався до лав ЗСУ, приймав безпосередню участь у боях на Донеччині протягом тривалого проміжку часу. Був звільнений з військової служби 02.06.2024 (визнаний непридатним до військової служби). Як пояснює сам обвинувачений, з підстав, що вже не витримувала психіка від побачених жахіть війни, що призводило до того, що він вживав наркотичні засоби. Вказує, що останнім часом усвідомлено неодноразово звертався до спеціалізованого психіатричного закладу на території області з проханням пролікувати його, однак отримував відмову. Коштів для платного лікування на даний час не має.

Також, суд приймає до уваги і вартість майна, яким протиправно заволодів ОСОБА_4 , що становить 737 грн. 50 коп., тобто менше 20 доларів США по офіційному курсу НБУ (половину вартості вказаного майна 310 грн. складає вартість двох початок сигарет). Така сума фактично становить одноденну вартість життя в країнах «третього світу» (країнах, що розвиваються) де вона може варіюватися від кількох доларів до $20-30 на день (за даними платформи Numbeo станом на 2024-2025 https://www.numbeo.com/cost-of-living/.)

При цьому, все майно, яким протиправно заволодів ОСОБА_4 у той самий день було повернуто торговій мережі для продовження реалізації вказаних товарів, що свідчить про відсутність будь-яких істотних і негативних наслідків для потерпілої сторони у вигляді майнової шкоди. Факт швидкого повернення вказаних товарів підтверджується розпискою директора магазину «Продукти 469» ОСОБА_6 від 03.11.2025, який підтвердив також їх цілісність та відсутність будь-яких ушкоджень (а.с.72)

Також, суд враховує і особу потерпілого юридична особа, власниця великої мережі продовольчих супермаркетів і наслідки від вчиненого злочину для їх господарської діяльності (фактично відсутні будь-які негативні наслідки, оскільки продукти, якими протиправно заволодів ОСОБА_4 в той же день були повернуті для продовження їх реалізації).

Про відсутність істотних претензій до обвинуваченого зі сторони потерпілої сторони свідчить і те, що представник потерпілої юридичної особи не забажав скористатись своїм правом на участь в судових засіданнях та подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Також ним не заявлялись будь-які претензії майнового характеру до обвинуваченого.

Разом із тим, обвинувачений вчинив тяжкий, хоча і ненасильницький злочин.

За таких обставин по справі, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, вартості викраденого майна, позиції потерпілої юридичної особи, яка жодних претензій до обвинуваченого не висловила, враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, характеризуючи дані про особу обвинуваченого: молодий вік, тривалу службу у лавах ЗСУ та виконання обов`язку по захисту Батьківщини, ставлення обвинуваченого до вчиненого та щире бажання змінити свою поведінку, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції статті за це кримінальне правопорушення, а саме пробаційного нагляду у межах, наближених до максимального розміру такого покарання.

Суд повторює, що формальний підхід до засудження обвинуваченого до покарання, визначеного в межах ч.4 ст.186 КК України, без застосування положень ст.69 КК України, призведе до викривлення мети покарання, визначеної у ст.50 КК України та до надмірного обмеження прав і свобод обвинуваченого.

Судові витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Речові докази відсутні.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту продовжити на підставі клопотання прокурора від 10.12.2025, яке є обґрунтованим.

В ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду від 19.11.2025 зазначено обставини, які слугували підставами для обрання даного запобіжного заходу, зокрема ризики, передбачені п.п.1, 3, 5, ч.1 ст.177 КПК України.

Станом на даний час зазначені у вказаному судовому рішенні обставини (ризики), що передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати та не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу судом не встановлено.

Суд враховує і думку обвинуваченого та його захисниці, які не заперечили проти задоволення вказаного клопотання прокурора.

При цьому суд також враховує, що строк попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу обвинуваченому завершується 29.12.2025, однак станом на дату завершення дії цієї ухвали вирок суду ще не набере законної сили. Тому, суд враховує, що продовження запобіжного заходу обвинуваченому, починаючи від дня ухвалення вироку суду, забезпечить можливість безперешкодного виконання вироку в майбутньому та не дозволить обвинуваченому ухилитись від відбування призначеного судом покарання та забезпечить контроль за його поведінкою протягом можливого апеляційного перегляду вироку суду у межах строку дії вказаного запобіжного заходу.

Керуючись ст. 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді пробаційного нагляду строком на чотири роки.

В порядку ч.2,3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до вступу вироку в законну силу продовжити, на підставі клопотання прокурора від 10.12.2025, строком на 60 діб, з 11.12.2025 по 08.02.2026 включно.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, що не були присутні в судовому засіданні копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: