Справа № 669/962/25
Провадження № 1-кп/669/14/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2026 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в с-щі Білогір`я обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0001534 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В`язовець, Білогірського району Хмельницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , громадянина України, пенсіонера, особи з інвалідністю 3-ї групи, в порядку ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2025 року, близько 21 год 40 хв, ОСОБА_4 , керуючи спеціалізованим вантажним сідловим тягачем марки «Renault» моделі «Premium 460 DXI», державний номерний знак НОМЕР_1 , із спеціалізованим напівпричепом-самоскидом марки «Stas» моделі «S3SA334К», державний номерний знак НОМЕР_2 (далі автопоїзд), що на праві власності належать ОСОБА_5 , рухаючись по вул. Чернавіна в с-щі Ямпіль, Шепетівського району Хмельницької області зі сторони м. Ланівці, Кременецького району Тернопільської області в напрямку с-ща Білогір`я, Шепетівського району Хмельницької області зі швидкістю 50,7 км/год, неподалік будинку № 48, порушуючи вимоги п.п. 1.5, 1.7, 2.3(б), 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та не забезпечив можливості постійного контролю за транспортним засобом. Не врахувавши темну пору доби та умови недостатньої видимості, не обрав безпечної швидкості руху для зупинки транспортного засобу в межах видимості дороги та, з моменту виникнення перешкоди для руху, яку об`єктивно міг виявити, не вжив заходів для зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Унаслідок зазначених порушень ОСОБА_4 , маючи технічну можливість знизити швидкість автопоїзда до швидкості руху пішохода ОСОБА_6 , не виконав вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху та допустив наїзд передньою правою частиною керованого ним автопоїзда на задню частину тіла пішохода ОСОБА_6 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався попереду по проїзній частині дороги у попутному напрямку відносно руху автопоїзда.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 1.5, 1.7, 2.3(б), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, зміст яких полягає в наступному:

1. Загальні положення:

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 1.7. Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності.

2. Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

12. Швидкість руху.

12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритих переломів діафізів великогомілкових та малогомілкових кісток обох гомілок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення; забійно-саднених ран тіла, які в своїй сукупності самі по собі відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вищевказані порушення Правил дорожнього руху, допущені водієм автопоїзда ОСОБА_4 , перебувають у прямому причинному зв`язку зі скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Своїми діями, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, та вважає за можливе обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючи даних, які долучені до матеріалів кримінального провадження, а також роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку. Обвинувачений проти цього не заперечив, пояснив, що йому зрозумілі положення ст. 349 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, детально розповів про обставини його вчинення, щиро розкаявся, просив його суворо не карати та не позбавляти права керування транспортнини засобами.

Потерпілий ОСОБА_6 11 грудня 2025 року подав до суду заяву Вх. № 4602/25Вх, в якій зазначив, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, конфлікт між ними врегульовано. З урахуванням наведеного, просив суд при ухваленні рішення не застосувати до ОСОБА_4 суворого покарання.

Таким чином, з урахуванням визнавальних показань обвинуваченого, який не оспорював фактичних обставин справи, досліджених в судовому засіданні протоколів слідчих (розшукових) дій та інших долучених до матеріалів кримінального провадження документів, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, а саме п. п. 1.5, 1.7, 2.3 (б), 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, повністю доведена і його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Обвинувачений вчинив необережний тяжкий злочин, в порядку ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце проживання та роботи, за якими характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до лікаря офтальмолога за допомогою не звертався, за даними досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середніми.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому на досудовому розслідуванні та судом не встановлено.

Враховуючи сукупність наведених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який визнав вину та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відсутність матеріальних та моральних претензій потерпілого, його позицію суворо не карати обвинуваченого, стан здоров`я обвинуваченого, який являється особою з інвалідністю 3-ї групи, беручи до уваги висновок органу пробації, що міститься в досудовій доповіді, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України в межах санкцій вказаної статті, але без реального його відбування та без позбавленням права керування транспортними засобами, що буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Обвинуваченому запобіжний захід не обирався. Цивільний позов не заявлявся.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міського суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року в справі № 688/3862/25, підлягає скасуванню.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати за проведення судової інженерно-технічної експертизи технічного стану транспортного засобу від 30 вересня 2025 року № СЕ-19/123-25/13858-ІТ в сумі 3565,60 грн та судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП від 23 жовтня 2025 року № СЕ-19/123-25/15676-ІТ в сумі 3565,60 грн, а всього на загальну суму 7131,20 грн.

Керуючись ст. ст. 65, 75, 76, 286 КК України, ст. ст. 349, 368, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю один рік.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з 08 січня 2026 року.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міського суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року в справі № 688/3862/25 скасувати.

Речові докази:

- спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «Renault» моделі «Premium 460 DXI», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2010 року випуску, білого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 - повернути законному володільцю;

- спеціалізований напівпричіп (самоскид) марки «Stas» моделі «S3SA334R», державний номерний знак НОМЕР_4 , червоного кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 - повернути законному володільцю;

- DVD-R диск для лазерних систем зчитування із записом аудіорозмови, яка надійшла на лінію оператора «102» - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- DVD-R диск для лазерних систем зчитування із записом аудіорозмови, яка надійшла на лінію оператора «103» - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 7131 гривню 20 копійок процесуальних витрат на залучення експертів.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_7