Провадження № 1-кп/185/706/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглядаючи в період воєнного стану у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Під час судового розгляду прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів, у зв`язку з тим, що строк дії запобіжного заходу спливає, ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були враховані при обранні та продовженні запобіжного заходу обвинуваченому не відпали: останньому пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, під загрозою можливого покарання обвинувачений може переховуватись від суду, є ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, наявний ризик перешкод судовому провадженню з боку обвинуваченого. Інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Представник потерпілої підтримала клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обвинувачений просив змінити запобіжний захід на інший, більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання із застосуванням електронних засобів контролю. Захисник зазначив про порушення процедури подання клопотання прокурором не в 5-денний строк, тому пропонує відмовити прокурору в клопотанні та звільнити підзахисного в залі суду негайно.

Заслухавши сторони кримінального провадження, вивчивши наявні матеріали провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , завершується 06.11.2025 року. Завершити розгляд кримінального провадження до вказаної дати неможливо. В кримінальному провадженні допитана потерпіла, свідки, експерт, досліджені письмові докази, допитаний обвинувачений, разом з тим судове слідство не завершене, сторона обвинувачення має підготувати клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи після отриманих показань обвинуваченого.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.

Наявними в матеріалах кримінального провадження доказами встановлено, що ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у скоєнні тяжкого злочину, покарання у разі доведеності вини останнього передбачено у виді позбавлення волі до 10 років. Обвинувачений розуміє, що його може очікувати покарання пов`язане з позбавленням волі на тривалий строк. Тобто зазначений прокурором ризик про можливість переховування обвинуваченого від суду продовжує існувати, оскільки під загрозою можливого покарання обвинувачений може ухилитись від правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування». Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування обвинуваченого, суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик обвинуваченого, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Судове слідство за даним кримінальним провадженням триває. Заявлений прокурором ризик ймовірних перешкод кримінальному провадженню з боку обвинуваченого, у разі зміни запобіжного заходу, продовжує існувати, бо судове слідство не завершене.

Кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду і оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають лише характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Щодо ствердження захисника про недотримання строків подачі клопотання про продовження дії запобіжного заходу прокурором, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Строк дії попередньої ухвали закінчується 06.11.2025 року.

Разом з тим, згідно з ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, яка не містить норми закону про відмову в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у разі подання такого клопотання пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Підстави для відмови в клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу визначені в ст.ст. 194, 199 КПК України.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не доведені.

Всі обставини, досліджені в ході судового засідання, у сукупності не дають достатніх підстав про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на інший, більш м`який.

Враховуючи вищенаведене, вислухавши думку сторін, суд дійшов висновку, що прокурором доведено, що обвинувачений представляє ризики втечі, а зазначені фактичні обставини та дані характеристики його особи суд вважає такими, що не стримуватимуть обвинуваченого ОСОБА_3 від порушення покладених на нього процесуальних обов`язків, спроби перешкоджати кримінальному провадженню, тому є підстави для продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини.

Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 має бути продовжений.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити до 23 грудня 2025 року, включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.

Строк дії ухвали - до 23 грудня 2025 року, включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, начальнику ДУ «ДУВП №4» для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1