Справа № 447/2657/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/882/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 6 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_8

захисника - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

встановила:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 04.12.2025 р. включно, із утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19».

Визначено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 30 (тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з цією ухвалою, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України домашній арешт.

Апеляційні вимоги мотивовані тим, що суд обмежився формальним посиланням на ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді, без їх повторного аналізу, що прямо суперечить вимогам ст.178 КПК України, яка зобов`язує суд оцінити в сукупності всі актуальні обставини, зокрема: заявлену потерпілим позицію про відсутність претензій; факт відшкодування шкоди та примирення з потерпілим; поведінку обвинуваченого у судовому процесі (не ухилявся від суду, вину визнав, не порушував громадський порядок).

Стверджує, що суд не врахував заяву потерпілого про застосування до обвинуваченого при призначенні покарання ст.75 КК України, що свідчить про можливість застосування до останнього менш суворих заходів процесуального примусу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу сторони захисту, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

З матеріалів провадження убачається, що на розгляді Миколаївського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження №0000397 від 18.08.2025 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У межах цього кримінального провадження ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 28.08.2025 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який був продовжений оскаржуваною ухвалою цього суду від 06.10.2025.

Продовжуючи строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер пред`явленого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі.

Суд першої інстанції, із врахуванням вищенаведеного, не знайшов підстав для застосування інших запобіжних заходів альтернативних триманню під вартою, як таких, що не достатні для запобігання ризиків та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Що стосується доводів апелянта про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом не було враховано заяву потерпілого про застосування до обвинуваченого при призначенні покарання ст.75 КК України, то колегія суддів у даному провадженні їх до уваги не приймає, оскільки ці обставини будуть враховані судом першої інстанції, з наданням певної правової оцінки, при ухваленні відносно ОСОБА_6 остаточного рішення по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається сторона захисту, не є тими безумовними підставами, які слугують підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні, які вважав доведеними суд.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_11 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст.376,404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила :

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 6 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: