У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000011 від 09.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000011 від 09.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про арешт майна.

З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, кваліфікуючими ознаками яких є: незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинене повторно, організованою групою, у особливо великих розмірах;

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях (злочинах), повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- протоколом проведення контролю за вчиненням злочину;

- висновком експерта;

- протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 від 21.08.2025;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину;

- іншими доказами в їх сукупності.

21.08.2025, о 19.25 год. ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збут наркотичних засобів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

19.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри на ч.3 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропних речовин, а також незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно, організованою групою, у особливо великих розмірах.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав приватної власності на нерухоме майно за №456939944 від 17.12.2025 за ОСОБА_5 , станом на 17.12.2025 на праві приватної власності зареєстроване наступне нерухоме майно, а саме:

- квартира загальною площею 50.3 м. кв., розташована за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100);

Приймаючи до уваги викладене, і те що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких та за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання прокурор просить слідчого суддю накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, шляхом накладення заборони розпорядження наступними об`єктами рухомого і нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 50.3 м. кв., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100);

У судове засідання прокурор не з`явився хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений. 18 грудня 2025 року через канцелярію суду прокурор ОСОБА_4 подав клопотання згідно якого просить провести розгляд справи у його відсутності.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне провести розгляд даного клопотання без виклику особи, у володінні якої воно знаходяться.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається (частини 10-12 ст. 170 КПК України).

Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області за процесуального керівництва Закарпатської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000011 від 09.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

З матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що підставою для внесення до ЄРДР слугували матеріали правоохоронних, судових та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовку до вчинення кримінальних правопорушень.

21.08.2025, о 19.25 год. ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збут наркотичних засобів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

19.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри на ч.3 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропних речовин, а також незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно, організованою групою, у особливо великих розмірах.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких та за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав приватної власності на нерухоме майно за №456939944 від 17.12.2025 за ОСОБА_5 , станом на 17.12.2025 на праві приватної власності зареєстроване наступне нерухоме майно, а саме:

- квартира загальною площею 50.3 м. кв., розташована за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100).

Відповідно до положень ст. 173 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У цьому кримінальному провадженні необхідність арешту майна обумовлена тим, що таке майно може підлягати конфіскації як виду покарання. Ризиками, для запобігання яких необхідне накладення арешту, є можливість відчуження цього майна власником чи довіреними йому особами.

Зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього кримінального провадження щодо підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, майно якого за вироком суду може бути конфісковане, можливість відчуження ним вказаного майна є обґрунтованою.

З накладенням арешту можливість особи розпоряджатись відповідним майном на власний розсуд та відчужувати його на користь третіх осіб втрачається. Отже у такий спосіб, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його відчуження.

За таких умов, заявлена прокурором мета (забезпечення конфіскації майна як виду покарання) може бути досягнута через застосування до майна підозрюваного саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Слідчий суддя, при вирішенні питання про накладення арешту на майно бере до уваги, те що підозрюваний ОСОБА_5 є власником зазначеного в клопотанні майна, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 307 КК України, та згідно санкції вказаної статті, в разі визнання його винним, тягне за собою відповідальність у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Крім того, з урахуванням характеру кримінального правопорушення, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, такий захід забезпечення кримінального провадження є пропорційним втручанню у володіння майном. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає. У цьому випадку арешт майна необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження та негативних наслідків для володільців майна не створює.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (володільця) майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відтак, враховуючи вищенаведене, а також з метою забезпечення можливості призначення покарання у вигляді конфіскації майна як виду покарання, вважаю, що вказаний захід забезпечення є доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, а тому клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, шляхом накладення заборони розпорядження наступними об`єктами рухомого і нерухомого майна, а саме: на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 50.3 м. кв., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100).

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1