КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/1895/22 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2672/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю в режимі

відеоконференції: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 листопада 2024 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002881 від 24 квітня 2013 року щодо ОСОБА_9 , повернуто прокурору,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0002881 по обвинуваченню ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.121 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків. В клопотанні ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження відмовлено.

Прийняте рішення суд вмотивував тим, що такий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, які містяться в даному обвинувальному акті, є незрозумілим та неконкретним, оскільки з викладеного неможливо встановити усіх обставин вчинення ОСОБА_9 інкримінованих йому злочинів, які потребують доказування під час судового розгляду, що може призвести до неможливості визначення обсягу дослідження доказів по даному кримінальному провадженню та порушення права обвинуваченого на захист.

Так, при викладі фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення за епізодом вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України, зазначено, що в ніч з 25 на 26 листопада 2006 року неповнолітній ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився по вул. Жовтневій (на даний час - вул. М. Грушевського), 49 Києво-Святошинського району (на даний час Фастівський р-н) Київської області, неподалік музею ім. Островського. Саме в цей час між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна суперечка. В ході цієї суперечки у ОСОБА_9 виник умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_10 .

З такого викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення не зрозуміло, які конкретно тілесні ушкодження були спричинені ОСОБА_11 потерпілому та чи перебувають вони в причинно-наслідковому зв`язку із настанням його смерті.

Також, в даному обвинувальному акті при викладі фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення за епізодами вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.187 КК України, зазначено, що ОСОБА_9 , діяв, разом та за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_12 . Таким чином, фактично в даному обвинувальному акті викладено обставини вчинення злочину іншою особою - ОСОБА_12 спільно із обвинуваченим, що є порушенням вимог ст.291 КПК України.

Прокурор, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12.11.2024 про повернення прокурору обвинувального у кримінальному провадженні №0002881 від 24 квітня 2013 року за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.121 КК України скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002881 від 24 квітня 2013 року до Ірпінського міського суду Київської області для проведення судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає про те, що висновки суду не ґрунтуються на вимогах ст. 291 КПК України, які, на думку прокурора, було дотримано при складанні обвинувального акта, що не перешкоджало суду першої інстанції призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Зазначає, що висновки суду про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону є надуманими, оскільки вимоги до обвинувального акту, передбачені ст. 291 КПК України прокурором дотримані, а саме обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002881 від 24 квітня 2013 року за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.121 КК України містить такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, думку захисника, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримано.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, у якості підстав, які обумовили рішення про повернення обвинувального акта прокурору, був висновок суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Також, в даному обвинувальному акті пред`явлене обвинувачення не було сформульовано належним чином, оскільки обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, містить істотні недоліки, що стосуються обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є неконкретним та незрозумілим. Крім того, в обвинувальному акті, як в фактичних обставинах справи так й при формулюванні обвинувачення, прокурором безпідставно викладено висновок експертизи, проведеної на досудовому слідстві та перелік речових доказів.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким рішенням суду, враховуючи наступне.

Основне завдання стадії підготовчого судового засідання полягає в тому, щоб процесуально та організаційно забезпечити проведення судового розгляду відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно частини 4 статті 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього кодексу.

Вимоги щодо обвинувального акта викладені у ст.291 КПК України, які загалом, стосуються його форми та змісту. Так, відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт складається та підписується слідчим (в окремих випадках прокурором), після чого затверджується прокурором (ч.ч. 1 та 3 ст. 291 КПК України) Перелік документів, що додаються до обвинувального акта визначено частиною 4 ст. 291 КПК України. При цьому, надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави вважати, що основна мета складення та вручення обвинувального акта - це надання особі відомостей, які є достатніми для повного розуміння нею суті висунутого проти неї обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Тобто, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає ст. 291 КПК України, зокрема: якщо у ньому відсутні складові, передбачені ч.2 ст.291 КПК України; якщо він містить положення, що суперечать одне одному; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Таких недоліків у обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0002881 від 24.04.2013 колегією суддів не встановлено, а наведені суддею місцевого суду обставини не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 містить виклад фактичних обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_9 .

Згідно п.13 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому виклад фактичних обставин справи, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому обсязі, які прокурор вважає встановленими.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідками підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Що стосується посилання прокурора в обвинувальному акті на висновок судово-медичної експертизи, то в контексті викладеного формулювання обвинувачення, зазначений висновок слугує виключно обґрунтуванням твердження прокурора щодо характеру та тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому ОСОБА_10 , які спричинили його смерть. Такий стислий виклад не є посиланням на доказ у процесуальному розумінні та не свідчить про долучення даного доказу до обвинувального акту, а становить необхідний елемент опису фактичних обставин, як цього вимагають вимоги ст. 291 КПК України.

Разом з тим, зазначення в обвинувальному акті переліку речових доказів має довідковий характер і лише інформує про наявні у провадженні об`єкти, на які посилається сторона обвинувачення. Таке перерахування не є додаванням доказів та не суперечить вимогам ст.291 КПК України.

Отже, наведення в обвинувальному акті короткого змісту висновку експертизи та переліку речових доказів відповідає вимогам кримінального процесуального закону й не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Вищенаведене вказує на помилковість висновків суду про невідповідність обвинувального акта стосовно ОСОБА_9 вимогам ст. 291 КПК України.

Таким чином, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд. Таких недоліків у обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0002881 від 24.04.2013 колегією суддів не встановлено, а наведені суддею місцевого суду обставини не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 12 листопада 2024 року, як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 листопада 2024 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002881 від 24 квітня 2013 року щодо ОСОБА_9 , повернуто прокурору- скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: _______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4