04.11.25 Справа № 469/1249/18
1-кп/469/15/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2025 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Пологи Пологівського району Запорізької області, громадянки України, освіта середня спеціальна, одруженої, інвалідності не має, не судимої, зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 ,
за ч.ч.1, 3 ст.191, ч.ч.1, 3, 4 ст. 358, ч.ч.1, 3 ст. 362 КК України
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
обвинувачена ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв"язку)
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається
Прокурор просила суд вирішити питання про закриття кримінальних проваджень в частині епізодів обвинувачення ОСОБА_3 за ч.ч.1, 3 ст.191 КК України, у яких сума привласненого майна не перевищує суми, визначеної для кваліфікації цих діянь як кримінальних правопорушень, на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв"язку з декриміналізацією діяння.
Крім того, прокурор вважала за можливе закрити кримінальні провадження та звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності у частині обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, щодо яких закінчились строки притягнення до кримінальної відповідальності.
Обвинувачена ОСОБА_3 від реалізації свого права на продовження судового розгляду у загальному порядку у зазначеній частині обвинувачення відмовилась, з клопотанням прокурора погодилась, наслідки закриття провадження зрозумілі.
Встановлені судом обставини
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.1 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи.
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно.
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно.
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно.
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно.
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно.
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно.
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно.
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно.
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно.
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно.
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно.
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно.
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно.
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно.
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно.
Зазначене діяння кваліфіковане стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно.
Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався
1. Щодо втрати чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння
Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, відповідно до якої встановлена адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, тобто у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» на 01 січня 2015 року визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць) у розмірі 1218 грн.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на 01 січня 2016 року визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць) у розмірі 1378 грн.
ОСОБА_3 обвинувачується, зокрема, у вчиненні у 2015 році кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.3 ст.191 КК України (привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, у тому числі вчинене повторно), та у вчиненні у 2016 році кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191 КК України (привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинене повторно).
Діюча на момент вчинення кримінальних правопорушень, вказаного у обвинувальному акті, редакція ст.51 КУпАП встановлювала адміністративну відповідальність за викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто у десять разів менше, ніж з дати набрання чинності новою редакцією ст.51 КУпАП.
За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Таким чином, положення Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, поширюються і на обвинувачену, оскільки вони скасовують злочинність частини діянь, у вчиненні яких вона обвинувачується, а саме:
Згідно з п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
На підставі п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.
Згідно з абз.5 ч.7 ст.284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу, частиною третьою якої передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
Оскільки судом встановлені підстави для закриття кримінального провадження, передбачені п.1-4 ч.1 ст.284 КПК України, та обвинувачена надала згоду на закриття кримінального провадження з цих підстав, кримінальне провадження у зазначеній частині обвинувачення підлягає закриттю судом.
2. Щодо закінчення строку давності
Санкція частини 1 ст.191 КК України передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років.
Максимальне покарання, визначене ч.3 ст.358 КК України, становить п`ять років позбавлення волі.
Діяння, передбачені ч..1 ст.362 КК України, караються штрафом від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років.
Відповідно до ст.12 КК України вказані кримінальне правопорушення віднесені до нетяжких злочинів.
За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до двох років.
Частина 4 ст.358 КК України передбачає максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до двох років.
Відповідно до ст.12 КК України вказані кримінальні правопорушення віднесені до кримінальних проступків.
На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, , якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
На підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.
На підставі ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Згідно з ч.3 ст.49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Факти ухилення обвинуваченої від досудового розслідування і суду не встановлені.
Відповідно до обвинувальних актів, останнє з кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , вчинене 31 травня 2016 року.
Отже, давність притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності з урахуванням положень ч.3 ст.49 КК України сплинула: за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.4 ст.358 КК України, - 31 травня 2019 року; за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.3 ст.358, ч. 1 ст.362 КК України, - 31 травня 2021 року.
Згідно з частиною першою статті 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з частиною третьою статті 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284, абз.2 ч.7 ст.284 КПК України у разі звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності кримінальне провадження підлягає закриттю судом.
За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.1, ч.3, ч.4 ст.358, ч. 1 ст.362 КК України, та закриття кримінальних проваджень у цій частині, оскільки з дня вчинення кримінальних правопорушень минуло більш як п"ять років.
У іншій частині обвинувачення розгляд кримінального провадження слід продовжити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.п.4-1 ч.1, ч.2 ст.284, ст.ст. 369, 372, 479-2 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Суддя: