ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра

у складі: колегії суддів - головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в режимі відеоконферензв`язку кримінальне провадження № 0000130 від 01.08.2024 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Носівка Чернігівської області, громадянина України, українця, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, командир бойової машини - командира 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п.9,13 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому продовжений.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Поряд із цим, відповідно до ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 березня 2024 року № 71 старшого солдата ОСОБА_7 призначено на посаду командира бойової машини командира 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08 жовтня 2023 року №364 старший солдат ОСОБА_13 проходив службу на посаді стрільця першого відділення охорони взводу охорони роти забезпечення пальним та мастильними матеріалами батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

Будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки.

Крім того, являючись військовослужбовцем Збройних сил України, старший солдат ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.ст. 20, 21, 22, 22-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України достеменно знав, що військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо та тощо.

Проте, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, старший солдат ОСОБА_7 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, при наступних обставинах.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

Так, 30 березня 2024 року приблизно о 19 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_7 прибув на точку евакуації поранених військовослужбовців під умовною назвою «норка Донбасу», що тимчасово дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , де також перебував солдата ОСОБА_14 .

В подальшому, того ж дня приблизно в 21 год. 00 хв. до вказаного підвального приміщення зайшов інший військовослужбовець старший солдат ОСОБА_13 , якого старший солдат ОСОБА_15 до цього не бачив. На думку старшого солдата ОСОБА_7 , який перебував у стані наркотичного сп`яніння, старший солдат ОСОБА_13 вів себе дивно та нечітко відповідав на поставлені йому питання, в зв`язку із чим, у ОСОБА_7 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_13 , на ґрунті виниклого неприязного ставлення.

Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, старший солдат ОСОБА_7 , 30 березня 2024 року приблизно о 21 год. 00 хв. перебуваючи на точці евакуації поранених військовослужбовців під умовною назвою «норка Донбасу», що тимчасово дислокується за адресою;. АДРЕСА_2 , в підвальному приміщенні, що розташований на території вказаного домоволодіння, діючи з прямим умислом, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у стані наркотичного сп`яніння, з метою заподіяння смерті, старшого солдата ОСОБА_13 , взяв до рук ввірену йому для службового користування автоматичну зброю автомат Калашникова (далі - АК-74) № НОМЕР_3 перевів перемикач вогню в положення одиночної стрільби, відвів затворну раму в крайнє положення і привів автомат у бойову готовність та здійснив 4 постріли в бік старшого солдата ОСОБА_13 в область голови та обличчя, у результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді вхідної вогнепальної рани на верхній повіці лівого ока, рановий канал, проникаючий у порожнину черепу, з переломом верхньої стінки лівої орбіти, пошкодженням оболонок та речовини головного мозку, переломом скроневої та тім`яної кісток справа, вихідна вогнепальна рана правої скроневої ділянки; вогнепальне кульове наскрізне поранення обличчя та голови: вхідна вогнепальна рана лівої щічної ділянки, рановий канал, проникаючий у порожнину рота, з переломами 1,2 шийних хребців, переломом: потиличної кістки справа, пошкодженням оболонок та речовини головного мозку, від яких ОСОБА_13 помер на місці.

У цей час від пострілів прокинувся інший військовослужбовець - старший технік 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_14 , який побачив ОСОБА_7 з автоматом АК-74 в руках та труп ОСОБА_16 на землі, в зв`язку із чим, у старшого солдата ОСОБА_7 виник умисел на вбивство свідка, солдата ОСОБА_14 , зметою приховати раніше вчинене ним вбивство солдата ОСОБА_13 та не допустити його викриття.

З метою забезпечення умов реалізації свого злочинного умислу старший солдат ОСОБА_7 попросив солдата ОСОБА_14 встати та заклеїти діру у стелі, на що останній погодився та почав виконувати.

В цей час старший солдат ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, 30 березня 2024 року, приблизно о 21 годині 05 хвилин, перебуваючи в підвальному приміщенні на точці евакуації поранених військовослужбовців під умовною назвою «норка Донбасу», що тимчасово дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , будучі особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, діючи з прямим умислом, у стані наркотичного сп`яніння, з метою заподіяння смерті іншій людині, бажаючи приховати раніше вчинене ним умисне вбивство старшого солдата ОСОБА_13 шляхом умисного вбивства свідка цього злочину, з відстані близько 2 метрів, здійснив не менше трьох одиночних пострілів з ввіреного йому для службового користування автоматичної зброї автомата Калашникова (далі - АК-74) № НОМЕР_3 в бік старшого техніка 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_14 , чим вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки ОСОБА_14 втік з місця події.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_7 виразилися в:

- умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 115 КК України;

- закінченому замаху на умисне вбивство, з метою приховати інше кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п.9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні при допиті обвинуваченого ОСОБА_7 свою провину визнав частково та пояснив суду, що 30 березня 2024 року, перебуваючи у зоні бойових дій біля села Терни Лиманської ТГ, прибувши на точку евакуації поранених, після обстрілу позицій військовослужбовців у підвал будинку АДРЕСА_2 , де вже знаходились медик та прибували інші військовослужбовці. Перебуваючи у підвальному приміщенні евакуації, він почув що хтось спускається у підвал, взяв автомат та став питати хто такий спускається до нього у підвал. Не почувши відповіді, він побачив, як ОСОБА_13 направив на нього автомат, коли ОСОБА_7 першим зробив постріли з автомату у бік потерпілого ОСОБА_13 , від чого останній впав на землю. Після чого, через нетривалий час, у підвальному приміщенні прокинувся військовослужбовець ОСОБА_14 , який також перебував на точці евакуації у підвальному приміщенні і коли ОСОБА_7 попрохав ОСОБА_14 затулити у стелі діру, у нього випадково, при розвертанні, вистрелив автомат у бік ОСОБА_14 .

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні висловив жаль щодо вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_13 , стверджував, що не мав умислу вбивати ОСОБА_14 , оскільки випадково здійснив постріл у його бік, не заперечував щодо вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_17 про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 000 гривень визнав в повоному обсязі.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_18 суду повідомила, що є матір`ю загиблого ОСОБА_13 , який був військовослужбовцем та пояснила, що свідком подій, які відбувались 30 березня 2024 року не була, але їй відомо, що ОСОБА_7 застрелив її сина - ОСОБА_13 . Потерпіла ОСОБА_18 підтримала позовну заяву та просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 за рахунок спричиненої моральної шкоди 1 000 000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_14 суду повідомив, що є військовослужбовцем і 30 березня 2024 року разом з військовослужбовцем з позивним « ОСОБА_19 » виходили з позицій в точку евакуації "норка Донбасу", де очікували на евакуацію. Прибувши у точку евакуації ОСОБА_14 побачив, що там перебували медик ОСОБА_20 і обвинувачений ОСОБА_7 . У зв`язку із поганим самопочуттям через контузію медик зробив ОСОБА_14 два уколи та останній заснув. Пізніше, ОСОБА_14 прокинувся від звуку пострілів і побачив, що ОСОБА_7 сидить на краю ліжка, а інший йому невідомий військовослужбовець лежить на підлозі. Коли ОСОБА_14 запитав у ОСОБА_7 що відбувається, то останній відповів, що невідомий назвався сторожем, з яким, як він розумів у ОСОБА_7 виник конфлікт. Підійшовши ближче до невідомого чоловіка, ОСОБА_14 побачив наявне вогнепальне поранення і відсутність ознак життя. Далі ОСОБА_7 пересів у кут підвального приміщення. У ОСОБА_14 були відсутні засоби зв`язку для повідомлення командуванню про подію. ОСОБА_7 передав пакет ОСОБА_14 і попросив, його закрити дірку на стелі, щоб не потрапляло світло. Коли ОСОБА_14 повернувся до ОСОБА_7 , то останній прицільно здійснив 5-6 пострілів в його бік, на що ОСОБА_14 , злякавшись, опасаючись за своє життя, впав на підлогу і рятуючись, втік з приміщення підвалу. У подальшому повідомив про події командуванню. Потерпілий ОСОБА_14 стверджував суду, що обвинувачений ОСОБА_7 тримав у руках автомат, навівши на нього, здійснив 5-6 поодиноких пострілів у його бік та намагався його вбити.

Свідок ОСОБА_21 суду повідомив, що з обвинуваченим ОСОБА_7 знайомив у зв`язку з проходженням військової служби. Свідок повідомив, що ОСОБА_22 і ОСОБА_23 перебували на бойових позиціях, але не були знайомі, лише по радіостанції чули позивні. 30 березня 2024 року ОСОБА_7 в підвальному приміщенні, де очікували на евакуацію, застрелив ОСОБА_24 . Про те, що ОСОБА_7 стріляв у ОСОБА_14 свідку ОСОБА_25 стало відомо від працівників поліції. Зброю і боєприпаси, вилучені на місці вчинення злочинку зранку направили до поліції.

Свідок ОСОБА_20 суду повідомив, що є військовослужбовцем і 30.03.2024 року заступив на евакуацію поранених із пункту евакуації "норка Донбасу". ОСОБА_20 повідомили, що є поранений військовий і до нього висунувся поранений ОСОБА_7 . ОСОБА_20 здійснив огляд ОСОБА_7 , надав йому необхідну медичну допомогу, ніяких медикаментозних препаратів не надавав йому. Потім прийшли ще два військовослужбовця, яких знав особисто, і також їм надав медичну допомогу, а ОСОБА_7 залишився відпочивати і поводив себе не природно, активно рухався, постійно переглядав свої речі, розряджав магазин автомату, а пізніше ОСОБА_7 запропонував військовому з позивним « ОСОБА_19 » розкурити сигарету, в ході чого ОСОБА_20 почув запах канабісу. У подальшому, ОСОБА_20 разом з військовослужбовцем з позивним « ОСОБА_19 » направились рятувати іншого бійця і більше не поверталися на точку евакуації "норка Донбасу".

Окрім показів потерпілих і свідків, винність обвинуваченого ОСОБА_7 повністю підтверджується письмовими доказами наданими прокурором у судовому засіданні та дослідженими безпосередньо судом, а саме:

- протоколом огляду місця події від 01.04.2024 року з фото таблицею до нього, згідно якого в приміщенні моргу за адресою: АДРЕСА_3 , де було виявлено труп військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_13 ;

- протоколом огляду трупа від 01.04.2024 року з фото таблицею до нього, згідно якого було оглянуто труп ОСОБА_13 , в ході огляду трупа виявлено та вилучено захисний шолом-каску з кавер шоломом на ній типу піксель "ЗСУ" з РБК, змиви з внутрішньої сторони шолом-каски з плями РБК, металевий фрагмент схожий на кулю зі слідами РБК;

- протоколом огляду речей від 01.04.2024 року з фото таблицею до нього, згідно якого були оглянуті автомат ОСОБА_13 № НОМЕР_4 , автомат ОСОБА_7 № НОМЕР_3 , автомат ОСОБА_26 № НОМЕР_5 , також вилучено магазин до автомату з 29 патронами з різним маркуванням;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.04.2024 з диском до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_14 вказав на обставини, які відбувались 30.03.2024 року у точці евакуації «норка Донбасу»;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.04.2024 з диском до нього, за участі обвинуваченого ОСОБА_7 та у присутності захисника ОСОБА_27 , в ході якого ОСОБА_7 відтворив обставини, що мали місце 30.03.2024 року у підвальному приміщенні пункту евакуації «норка Донбасу;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.08.2024, в ході якого потерпілий ОСОБА_14 відтворив обставини скоєння злочину, що мали місце 30.03.2024 року;

- речовими доказами визнаними по кримінальному провадженню.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №235 від 13.05.2024, причиною смерті ОСОБА_13 сталі вогнепальні наскрізні поранення обличчя та голови, з переломами кісток черепу та розтрощенням речовини головного мозку.

Виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_13 вогнепальне кульове поранення наскрізне поранення обличчя та голови: вхідна вогнепальна рана на верхній повіці лівого ока, рановий канал, проникаючий у порожнину черепу, з переломом верхньої стінки лівої орбіти, пошкодженням оболонок та речовини головногомозку, переломом скроневої та тім`яної кісток справа, вихідна вогнепальна рана правої скроневої ділянки; вогнепальне кульове наскрізне поранення обличчя та голови: вхідна вогнепальна рана лівої щічної ділянки, рановий канал, проникаючий у порожнину рота, з переломами 1,2 шийних хребців, переломом потиличної кістки справа, пошкодженням оболонок та речовини головного мозку, вихідна вогнепальна рана потиличної ділянки справа заподіяні від двох пострілів з вогнепальної зброї одиночними (компактними) снарядами, ймовірно кулями калібру 5,45 мм, що володіли високою кінетичною енергією та пробивною дією, і в склад яких входили з`єднання міді, свинцю та заліза, незадовго до настання смерті та відносно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Локалізація та характер виявлених у ОСОБА_13 тілесних ушкоджень свідчить про те, що під час їх нанесення потерпілий та нападник знаходились обличчям один до одного та нападник був дещо ліва від потерпілого.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №235/1 від 13.05.2024, локалізація та характер виявлених у ОСОБА_13 вогнепальних поранень обличчя та голови не виключають можливість їх утворення при обставинах на які вказує ОСОБА_7 під час допиту та проведення слідчого експерименту.

Згідно висновку судової балістичної експертизи №СЕ-19/113-24/2162-БЛ від 21.05.2024, наданий на дослідження автомат №3, який упакований до сейф-пакету ХТН А464903 є вогнепальною зброєю - 5,45-мм автоматом конструкції Калашникова "АК-74" № НОМЕР_4 , 1984 р.в. виробництва СРСР. Автомат виготовлений промисловим способом та до стрільби придатний.

Наданий на дослідження автомат № 1, який упакований до сейф-пакету ХТН А464901 є вогнепальною зброєю - 5,45-мм автоматом конструкції Калашникова «АК-74» № НОМЕР_5 , 1985 р.в., виробництва СРСР. Автомат виготовлений промисловим способом та до стрільби придатний.

Наданий на дослідження автомат № 2, який упакований до сейф-пакету ХТН А464902 є вогнепальною зброєю - 5,45-мм автоматом конструкції Калашникова «АК-74» № НОМЕР_3 , 1980 р.в., виробництва СРСР. Автомат виготовлений промисловим способом та до стрільби придатний.

Надані на дослідження двадцять дев`ять патронів є бойовими припасами - 5,45x39 мм проміжними патронами зразка 1974 року. Патрони виготовлені промисловим способом. Патрони призначені для стрільби з наступної бойової вогнепальної зброї: автомати «АК-74», «АКС-74», «АКС- 74У», «АК-ТК» ручних кулеметів «РГІК-74» та їх модифікацій.

Надані на дослідження сім гільз є складовими частинами бойових проміжних патронів калібру 5,45х39 мм, виробництва СРСР, а саме стріляними капсульованими гільзами.

Надані на дослідження сім гільз стріляні з наданого на дослідження автомату №2 «АК-74» № НОМЕР_3 , 1980 р.в.

Надана на дослідження куля є складовою частиною бойового проміжного патрону калібру 5,45х39мм, а саме стріляною кулею.

Надана на дослідження куля стріляна з наданого автомату №2 "АК-74" № НОМЕР_3 , 1989 р.в.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №77 від 08.04.2024, при судово-медичному обстеженні у ОСОБА_7 виявлено набряк в ділянці правогогомілково-ступневого суглобу та подряпину в ділянці спинки носу. Зазначена подряпина утворилась незадовго до обстеження внаслідок одноразової дії твердого предмету з обмеженою контактуючу поверхню, можливо в час та за обставин вказаних в чинній постанові і за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Встановити ступінь тяжкості травми правого голено-ступневого в зв`язку з не дообстеженням встановити неможливо.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №742/1226-БД від 27.05.2024, в зразку крові, висушеному на марлі, ОСОБА_7 , були виявлені антиген А та ізогемаглютинін анти-В, що вказує на приналежність його крові до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно висновку судово-біологічної експертизи №742/1227-БД від 31.05.2024, в змивах з поверхні спускового гачка (об`єкт № запобіжника (об`єкт №2), ручки затвора (об`єкт №3), цівки (об`єкт №4), рукоятки) (об`єкт №5) автомата АК-74 № НОМЕР_3 , вилучених в ході огляду 01.04.2024 та представлених на дослідження, встановлено наявність поту без домішку крові. Епітеліальні клітини з ядрами в об`єктах №№1-5 не виявлені.

Статева належність поту в пяти змивах (об`єкти№№1-5), не встановлена через відсутність епітеліальних клітин з ядрами.

При визначенні групової належності поту в змиві з поверхні спускового гачка (об`єкт №1), в змиві з запобіжника (об`єкт №2), в змиві з цівки (об`єкт №4) автомата АК-74 № НОМЕР_3 виявлено антиген А ізосерологічної системи АВО, що не виключає можливості походження поту в цих слідах від особи (осіб) крові та виділенням якої (яких) властивий виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО.

При визначенні групової належності поту в змивах з ручки затвора (об`єкт №3), з рукоятки (об`єкт №5) автомата АК-74 № НОМЕР_3 антигени А ізосерологічної системи АВО не виявлені, що не дає можливості висловитись| про групову належність поту в цих слідах.

Таким чином, отримані результати досліджень дають можливість висловитись, що сліди поту в змиві з поверхні спускового гачка (об`єкт №1), в змиві з запобіжника (об`єкт №2), в змиві з цівки (об`єкт автомата АК-74 № НОМЕР_3 , могли походити від громадянина ОСОБА_7 , оскільки виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО властивий групи крові.

Згідно висновку психологічної експертизи №50/06 від 11.07.2024, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом слідчого експерименту, в основному, знаходиться у позиції стоячи, руки спостерігаються, жестикулює ними. Під час вислуховування запитань та надання відповідей характерний «зоровий контакт» на слідчого та у бік знаходження камери. Положення тіла та рухи в просторі мають вільний характер. Наявні зміни положення тіла в просторі під час відтворення власних дій. Різких змін динаміки темпу, гучності мовлення не виявлено. Під час дослідження не виявлено суттєвих розбіжностей у повідомленнях підекспертного. Мислення ОСОБА_7 не сповільнене, довільна та мимовільна увага в межах норми, середня емоційна включеність у діалоги, інтонація переважно розповідна, темп і гучність мовлення середні, переважно статичні, переважно без суттєвих коливань.

Наявна тенденція до самостійного розширення ОСОБА_7 змісту відповідей на всі види запитань (відповідь ширше питання) за рахунок специфічних деталей, уточнень, додавань, асоціативних зв`язків. Наявне формулювання власної позиції або особистого ставлення до повідомленої інформації, наявна індивідуальна аргументація власних повідомлень, подробиці часових та просторових характеристик події, опис власних дій та дій учасників події. Відповіді підекспертного є розширеними, взаємодоповнюючими, взаємопов`язаними.

У діалоговому спілкуванні, яке досліджується, констатується висока кількість питань відкритого характеру, що сприяло самостійній комунікативній діяльності ОСОБА_7 . Відсутні ознаки інформаційно-навідного та інформаційно-випереджального впливу запитань на відповіді підекспертного. Констатується наявність психологічних умов, що сприяли самостійній комунікативній діяльності ОСОБА_7 .

Протягом слідчого експерименту, який відбувся 01.04.2024 року будь-який фізичний контакт між ОСОБА_7 та учасниками слідчого експерименту у наданому на дослідження відеофайлі не зафіксовано.

Таким чином, у відеозаписі слідчого експерименту від 01.04.2024, ознаки здійснення на ОСОБА_7 психологічного впливу з боку учасників слідчої дії, не зафіксовані.

Аналіз особливостей вербальної продукції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , характеризується схильність надавати стверджувальні відповіді, загалом ОСОБА_7 надає відповіді на питання слідчого та прокурора, але притримується власного уявлень відтворення події. Зміна діалогової активності під час слідчого допиту не спостерігається. Під час проведення слідчої дії мислення ОСОБА_7 сповільнене, довільна та мимовільна увага в межах норми, наявна емоційна включеність у діалоги, інтонація переважно розповідна, темп і гучність мовлення середні, помірно динамічні, без діагностично значимих коливань. В доступних для спостереження експерта проявах вербальної та невербальної комунікації не виявлено ознак неконгруентності.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом слідчого допиту знаходиться у позиції сидячи, фрагментами жестикулює руками. Під час вислуховування запитань та надання відповідей характерний «зоровий контакт» на слідчого та прокурора. Положення тіла та рухи в просторі мають скутий характер. Суттєвих змін положення тіла в просторі не виявлено. Різких змін динаміки темпу, гучності мовлення, не виявлено. Наявні ознаки нервового напруження у вигляді піджимання губ, кліпання очима, коливанням ніг, руки тримає у «замкі». Перебування підекспертного під час слідчого допиту у стані психічного напруження може бути зумовлене ситуацією слідчої дії. Комунікативна взаємодія з підозрюваним відбувається опосередковано виключно за ініціативою слідчого та прокурора. Реконструювання події не насичене емоційними станами ОСОБА_7 .

У відеозаписі слідчого допиту за участю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , констатується висока кількість питань відкритого характеру, що сприяло самостійній комунікативній діяльності ОСОБА_7 . Відсутні ознаки інформаційно-навідного та інформаційно-випереджального впливу запитань на відповіді підекспертного. Констатується наявність психологічних умов, що сприяли самостійній комунікативній діяльності ОСОБА_7 .

Протягом слідчого допиту у будь-який фізичний контакт між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та учасниками слідчої дії у відеофайлі «допит ОСОБА_28 » не зафіксовано.

Таким чином, у відеозаписі слідчого допиту від 01.04.2024, ознаки здійснення на підекспертного психологічного впливу з боку учасників слідчої дії - зафіксовано.

Згідно висновку судової психіатричної експертизи №420-к від 05.07.2024, ОСОБА_7 в період інкримінованого йому діяння будь-який психічний розлад не виявляв і в даний час не виявляє.

Іспитований у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Незважаючи на позицію обвинуваченого ОСОБА_7 щодо не визнання своєї вини саме у скоєні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 15 п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, його вина повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, в їх сукупності, а також показаннями потерпілих, свідків.

Так, під час судового розгляду потерпілим та свідками надавались послідовні, логічні, переконливі та стабільні показання, які не мають суперечностей як між собою так і з іншими доказами, відповідно до яких саме обвинуваченим ОСОБА_7 здійснено постріл в бік ОСОБА_13 , який помер в результаті отриманого поранення, а також потім цілеспрямовано здійснив не менше 4 пострілів в потерпілого ОСОБА_14 з метою його вбити.

На думку суду відсутні підстави вважати показання, надані потерпілим і свідками недостовірними, підстав обмовляти обвинуваченого у потерпілих та свідків судом не встановлено. Щодо потерпілого ОСОБА_14 , який є безпосереднім очевидцем подій, що мали місце 30.03.2024 року, його показання не суперечать наданим стороною обвинувачення доказам, а отже не визнаються судом недостовірними.

Зокрема, суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме, що постріли з автомату в бік ОСОБА_14 здійснив випадково не менше 4 пострілів, вони спростовуються дослідженими доказами, оскільки ОСОБА_7 є військовослужбовцем, має досвід у користуванні зброєю і навички поводження з нею.

Отже суд сприймає їх як спосіб захисту та вважає такими, що спрямовані на уникнення останнім кримінальної відповідальності, оскільки вони були спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_14 та іншими доказами, які суд безпосередньо сприймав під час судового розгляду, що узгоджуються між собою і не викликають у суду сумнівів та не знаходить підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» правових позицій Верховного Суду (надалі Постанова Пленуму ВСУ), які є обов`язковими для застосування судами нижчого рівня, закінчений замах на умисне вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, а також якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, в даному випадку для умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, до кінця, але це кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежалі від її волі.

Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться у п.13 Постанови Пленуму ВСУ для кваліфікації умисного вбивства як такого, що вчинене з метою приховати інший злочин, не має значення, чи був винний причетним до злочину, який приховується. Якщо він вчинив умисне вбивство з метою приховати раніше вчинений ним злочин, його дії кваліфікуються за тією статтею КК, якою передбачено відповідальність за приховуваний злочин, та за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України.

Пунктом 17 зазначеної Постанова Пленуму ВСУ встановлено, шо за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК кваліфікуються дії особи, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком убивства, передбаченого статтями 116-118 цього Кодексу. Відповідальність за повторне умисне вбивство настає незалежно від того, чи була винна особа раніше засуджена за перший злочин, вчинила вона закінчене вбивство чи готування до нього або замах на нього, була вона виконавцем чи іншим співучасником злочину.

Якщо винний не був засуджений за раніше вчинене вбивство чи готування до нього або замах на нього, ці його дії підлягають самостійній кваліфікації, а повторно вчинене вбивство кваліфікується за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України. Окремо кваліфікуються діяння й у випадках, коли спочатку було вчинено закінчене умисне вбивство, а потім - готування до такого ж злочину чи замах на нього. При вчиненні декількох умисних убивств за обтяжуючих обставин, передбачених різними пунктами ч. 2 ст. 115 КК України, дії винного кваліфікуються за цими пунктами та за п. 13 ч. 2 зазначеної статті з урахуванням повторності.

Так, після вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 , з метою приховати цей злочин, що підтверджується показами потерпілого, свідків, письмовими доказами, які судом визнано достовірними, належними та допустимими, обвинуваченим вчинено відповідні дії спрямовані на заподіяння сметрі потерпілому ОСОБА_14 і що цей злочин не був доведений до кінця з причин, що не залежали від волі обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме через активні дії потерпілого ОСОБА_14 , направлені на рятування свого життя, шляхом миттєвого реагування на постріли з боку обвинуваченого. Потерпілий пригнувся до землі та швидко вибіг з підвального приміщення місця евакуації «норка Донбасу».

Тому суд вважає вірною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 вумисному вбивстві, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 115 КК України по епізоду вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_29 і за ч.2 ст.15, п.п. 9, 13 ч.2 ст. 115 КК України, оскільки обвинувачений вчинив закінчений замах на умисне вбивство, з метою приховати інше кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п.9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

При визначенні заходу примусу - покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , яке буде необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, суд з урахуванням принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації, та сприянню досягнення справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, а також особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем несення служби характеризується задовільно.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП "Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорську м. Слов`янськ"№145 від 01.04.2024 р.

Враховуючи викладене, за наявності перерахованих вище обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства з огляду на обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого та його відношення до вчиненого злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно до положень ст.ст. 128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з положеннями ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Верховним Судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При вирішенні позовної заяви потерпілої ОСОБА_18 , внаслідок заподіяння моральної шкоди у розмірі 1 000 000 гривень, суд вважає за необхідне задовольнити її у повному обсязі, з урахуванням характеру й обсягу моральних страждань понесених ОСОБА_18 внаслідок загибелі сина, зруйнування планів та сподівань на подальше життя, зміни способу життя і погіршення стану здоров`я, що на думку суду відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним увчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.2 ст.15 п.9,13 ч.2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на тринадцять років;

- ч. ч.2 ст.15 п.9,13 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на десять років.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України ОСОБА_7 призначити покарання за сукупністю злочинів, обравши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначив покарання, у виді позбавлення волі строком на тринадцять років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 01 квітня 2024 року залишив незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи у сумі 12116,48 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_18 1 000 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2024 року - скасувати.

Речові докази - автомат АК-74 № НОМЕР_4 , автомат АК-74 № НОМЕР_5 , автомат АК-74 № НОМЕР_3 , магазин з 29 патронами з різним маркуванням, 7 гільз, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №3 Краматорського РУП - повернути у військову частину.

Речові докази - захисний шолом-каска з кавер шоломом зі слідами РБК, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №3 Краматорського РУП - знищити.

Речовий доказ - металевий фрагмент схожий на кулю зі слідами РБК, змиви з РБК, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №3 Краматорського РУП - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді:

ОСОБА_2

ОСОБА_3