Справа №751/9908/25
Провадження №1-кп/751/69/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001825 від 20.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2025 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001825 від 20.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Тому інші більш м`які запобіжні заходи, враховуючи схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу психотропних речовин, не зможуть забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора та змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, вказавши, що зазначені у клопотанні прокурора ризики втратили свою актуальність, і є недоведеними.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

У своєму клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні доведено наявність ризиків, визначених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, з метою отримання грошових коштів, так як немає постійного місця роботи та постійного доходу, зокрема, загальний обсяг вилучених у ОСОБА_3 особливо небезпечних психотропних речовин об`єктивно вказує на ймовірну систематичність та налагодженість ним діяльності з незаконного їх збуту, при чому, існування місць зберігання заборонених до вільного обігу речовин, відомих виключно обвинуваченому, а відтак можливість подальшого збуту таких речовин ОСОБА_3 не виключається.

Наведене об`єктивно вказує, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, частково продовжують існувати.

Водночас, на переконання суду, ризик визначений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, втратив свою актуальність, оскільки у даному кримінальному провадженні докази зібрані, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування передані до суду.

Стороною захисту не надано даних про наявність обставин для обрання більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним ризикам у даному кримінальному провадженні.

Щодо клопотання обвинуіваченого та захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, то, враховуючи вищевикладені ризики, такий запобіжний захід, на думку суду, не здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Зокрема останній, не будучи офіційно працевлаштований та не маючи офіційного стабільного заробітку, може продовжити збувати наркотичні засоби.

Також суд бере до уваги той факт, що згідно інкримінованих обставин, кримінальні правопорушення ймовірно було вчинено під час іспитового строку за попереднім вироком. За таких умов, суд не має на даному етапі достатніх підстав для переконання про те, що обвинувачений здатен повною мірою контролювати свою поведінку в такий спосіб, аби утриматися від подальших протиправних дій у сфері обігу наркотичних засобів.

Ураховуючи, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а також вищезазначені обставини, суд визнає наявними підстави для продовження ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який зможе запобігти наявним ризикам і забезпечити здійснення всіх процесуальних дій, на 60 днів, до 23 березня 2026 року включно.

Отже, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, тоді як у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт необхідно відмовити. Інший більш м`який запобіжний захід, на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.

Керуючись статтями 3, 27, 177, 178, 182, 183, 369-372, 376, 392 КПК України, суд

Ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 23 березня 2026 року включно, з утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Ухвала суду про продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 27.01.2026.

Суддя ОСОБА_1