В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/883/25

20 жовтня 2025 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000343 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця, старшого солдата, стрільця номер обслуги 3 відділення охорони 4 взводу охорони 2 роти охорони НОМЕР_1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , відповідно до ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України;

встановив:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним для проходження військової служби під час мобілізації, в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби.

Злочин вчинив при таких обставинах:

Відповідно до Указу Перзидента України від 24.02.2022 року №69/2022 "про введення воєнного стану в Україні" ОСОБА_5 19 березня 2022 року був прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України та направлений 1-м віддлом ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження служби у військову частину НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19.03.2022 року старший солдат ОСОБА_5 призначений у цій військовій частині на посаду стрільця номера обслуги 3 відділення охорони 4 взводу охорони 2 роти охорони 5 батальйону охорони.

Проходячи військову службу, 20 квітня 2023 року ОСОБА_5 був госпіталізований до медичного закладу КНП «Сокальська районна лікарня» Сокальської міської ради Львівської області для проходження лікування з приводу загального захворювання.

24 квітня 2023 року, старший солдат ОСОБА_6 , будучи обізнаним із вимогами нормативно-правових актів, що стосуються проходження військової служби, у тому числі в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби з мотивів небажання пререносити труднощі та виклики військової служби в умовах воєнного стану, за відсутності до того законних підстав, самовільно покинув згаданий медичний заклад де проходив лікування і після того не з`являвся без поважних причин на службу та перебував поза розташуванням військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 (з 19.09.2024 року Шептицький) Львівської області). При цьому ОСОБА_5 до 28.05.2025 року проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання у с.Підгір`я Богородчанської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

В судовому засіданні ОСОБА_5 за інкримінованим обвинуваченням свою вину визнав повністю та пояснив, що 17 березня 2022 року добровільно з власної ініціативи прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та через день був мобілізований для проходження військової служби до Збройних Сил України. Для проходження військової служби був направлений до в/ч НОМЕР_2 . Протягом року проходив військову службу на території Тернопільскої, Івано-Франківської та Львівської областей. У квітні 2023 року його командир відділення повідомив, що у військовій частині формують списки військовослужбовців, які будуть направлені для виконання завдань у зону бойових дій і він є серед кандидатів на відправку. Тоді ж у нього проявилась алергічна реакція у вигляді кропив`янки, з якою він звернувся до медсанчастини. Однак ніякого лікування у військовій частині йому не було запропоновано, безпосередні командири проявили байдужість до його стану, тому за його наполяганням, він 20 березня 2023 року був госпіталізований до Сокальської районної лікарні. Протягом кількох днів він спостерігав, що характер медичних маніпуляцій не призводить до покращення його стану, а тому 24 квітня 2023 року близько 10 год. він, вийшовши із приміщення лікарні, викликав таксі та поїхав додому у с.Підгір`я Богородчанської ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області. З того часу до 28.05.2025 року, коли був затриманий працівниками поліції, перебував вдома за місцем постійного проживання і на військову службу не повертався. Вказав, що наміру скористатись можливістю бути звільненим від кримінальної відповідальності за умови повернення до військової служби не має.

Крім визнання вини самим обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованих дій доводиться іншими зібраними до дослідженими судом доказами.

Відповідно до повідомлення про вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення, яке направлено командиром в/ч НОМЕР_2 на адресу директора ТУ ДБР у м.Львові від 10.05.2023 року, старший солдат ОСОБА_5 24.04.2023 року самовільно покинув медичний заклад КНП «Сокальська районна лікарня», де проходив лікування. За даним фактом було призначено та проведено службове розслідування, яким підтверджено факт самовільного залишення військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_5 лікувального закладу 24.03.2023 року близько 10 год. та подальше нез`явлення його до військової частини до завершення службового розслідування, що тривало до10.05.2023 року.

Згідно наказу №42 від 19.03.2022 року старший солдат ОСОБА_5 відповідно до мобілізаційного плану призначений стрільцем номером обслуги 3 відділення охорони 4 взводу охорони 2 роти охорони 5 батальйону охорони в/ч НОМЕР_2 ВОС100915Т/533.

На підставі наказу по стройовій частині №110 від 20.04.2023 року старший солдат ОСОБА_5 вибув у лікувальний заклад «Сокальску районну лікарню».

Згідно направлення військовослужбовця ОСОБА_5 на стаціонарне лікування від 20.04.2023 року останній скерований на лікування з діагнозом «цистит»

Відповідно до епікризу з історії хвороби №4292 від 24.04.2023 року ОСОБА_5 , який поступив до КНП «Сокальська районна лікарня» за направленням в/ч НОМЕР_2 самовільно покинув медичний заклад і виписаний за порушення режиму.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 28 травня 2025 року, ОСОБА_5 о 7 год.21 хв. затриманий у АДРЕСА_1 .

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним для проходження військової служби під час мобілізації, в умовах воєнного стану не з`явився вчасно на службу після лікування, без поважних на те причин, тривалістю понад три доби.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його характеристику, ставлення до вчиненого ним діяння, обставини, за яких злочин було вчинено.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд також не встановив.

Відповідно до ст.50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети, принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності і даним про особу винного.

З огляду на встановлені обставини в їх поєднанні з характером та обсягом вчинених суспільно небезпечних дій, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 слід обрати покарання у межах санкції, встановленої ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі.

Суд не погоджується з доводами сторони захисту стосовно можливості призначення обвинуваченому покарання із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням. По-перше, відповідно до положень ч.1 ст.75 КК України вказана можливість не допускається кримінальним законом. По-друге, суд при призначенні покарання враховує, що будучи військовослужбовцем, у період воєнного стану, під час військової агресії, ОСОБА_6 самовільно залишив місце служби, в той час, як від військовослужбовців особливо вимагається бути високо дисциплінованим і мати високу моральну й патріотичну свідомість. Обвинувачений учинив тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби. Самовільне залишення ним місця служби тривало понад два роки, що свідчить про його негативне ставлення до служби та до свого військового обов`язку і є прикладом нехтування обвинуваченим вимогами військової присяги. В умовах воєнного стану, звільнення осіб, які ухиляються від виконання військового обов`язку, від відбування покарання з випробуванням, демотивує та знижує рівень військової дисципліни і боєготовність підрозділів Збройних Сил України та інших військових формувань, що є неприпустимим наслідком такого правозастосування.

Така позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена зокрема, в постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 608/67/23

Керуючись ст.ст.370- 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавленні волі строком на 5 років.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання з 28.05.2025 року.

Зарахувати в час відбуття покарання, час перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою з 28.05.2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу обраний стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити в силі.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя