Дата документу 03.11.2025 Справа № 335/8844/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/8844/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/935/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 03 листопада 2025 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 19 серпня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який не працює, має середню освіту, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Юльївка, Запорізького району Запорізької області, громадянина України, який не працює, має середню освіту, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця АР Крим, м.Красноперекопськ, громадянина України, який не працює, має неповну середню освіту, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - в режимі відео конференції з приміщенням «Дніпровська УВП № 4».

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на ухвалу Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 19 серпня 2025 року, якою задоволене клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останніх у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 17 жовтня 2025 року включно, з правом внесення застави.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та тим, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинувачених.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить зменшити йому визначений розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування своєї скарги зазначає про тривале його перебування під вартою.

Зауважує, що кримінальне провадження по суті не розглядається через неявку потерпілого.

Посилається на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вказує про фальсифікацію доказів у цьому провадженні та про непомірний розмір визначеної йому застави.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та обрати стосовно нього більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своєї скарги зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вказує про тривале перебування під вартою.

Зауважує, що строки розгляду кримінального провадження по суті затягуються через неявку потерпілого.

Зазначає, що суд першої інстанції не бере до уваги клопотання та доводи сторони захисту.

Посилається на фальсифікацію доказів у цьому провадженні.

Вказує, що він має міцні соціальні зв`язки, місце проживання, до затримання не офіційно працював та має певні проблеми зі здоров`ям.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та обрати стосовно нього більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

В обґрунтування своєї скарги зазначає про недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Також, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно зазначив про те, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ухвалою суду, в провадженні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя перебуває кримінальне провадження, відомості по якому внесені внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 грудня 2022 року за №0001442 щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 Кримінального кодексу України.

Захисник ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився.

У судовому засіданні 19 серпня 2025 року прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом було з`ясовано думку учасників провадження щодо можливості розгляду клопотань прокурора в даному судовому засіданні та необхідності залучення адвоката для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_6 на окрему процесуальну дію - продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор зазначив, що в даному кримінальному провадженні участь захисника не є обов`язковою, в той же час участь захисників під час розгляду кримінального провадження є правом обвинувачених, тому вважав за необхідне з`ясувати думку обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_11 підтримав думку прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважав за можливе розглянути клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу за відсутності його захисника без залучення іншого адвоката для проведення окремої процесуальної дії.

Суд, з врахуванням думки учасників провадження, на місці ухвалив розглянути клопотання прокурора за відсутності захисника ОСОБА_12 .

У клопотаннях прокурор вказав, що необхідність продовження стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.І ст.177 КПК України, а саме:

обвинувачені вчинили тяжкий злочин, в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. У зв`язку з цим, орган досудового слідства обґрунтовано вважає, що обвинувачені усвідомлюючи невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років, залишаючись на волі спробують ухилитись від відповідальності та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України;

обвинувачені можуть бути обізнаними про місце мешкання потерпілого, який своїми показаннями підтверджує їх причетність до скоєння кримінального правопорушення. Враховуючи це, орган досудового слідства вважає, що залишаючись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть незаконно впливати шляхом застосування насильства, тиску, залякувань або вмовлянь на потерпілого, що є ризиком передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України;

органом досудового слідства встановлено, що обвинувачені ніде не працевлаштовані, не мають джерела доходу, вчинили кримінальне правопорушення проти власності, що свідчить про те, що залишаючись на волі, можуть вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення з метою отримання доходу.

Захисник заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність доказів в обґрунтування клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 . З посиланням на практику ЄСПЛ щодо порушень судами ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість). Захисник зазначив у клопотанні, що прокурором не доведено, що на цей час неможливо запобігти тим зменшеним ризикам, які залишились шляхом обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, виходячи із наступного: в рамках зазначеного провадження ОСОБА_7 більше двох з половиною років утримується під вартою, що саме по собі є надмірним; натепер у ОСОБА_7 є законне місце проживання (на підтвердження надано договір оренди квартири); всі докази по справі зібрані, а тому ані приховати, ані спотворити їх неможливо навіть за наявності відповідного бажання; немає фактів впливу ОСОБА_7 на потерпілого і свідків. На підставі викладеного просив змінити відносно ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та підтримав клопотання захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні 19 серпня 2025 року підтримав подане клопотання про зміну запобіжного заходу. В обґрунтування клопотання посилається на те, що на цей час ризики, покладені слідчим суддею та в подальшому судом в основу рішень про обрання та продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через сплив значного часу безперечно зменшились, доказове підґрунтя для частини таких ризиків зникло, а прокурором не доведено, що на цей час неможливо запобігти тим зменшеним ризикам, які залишились шляхом обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з наступного: 1. В рамках зазначеного провадження ОСОБА_8 тривалий час - більше 2,5 років, утримується під вартою, а перспективи закінчення судового розгляду у найближчий час немає. Тільки розгляду апеляційних скарг на скасований вирок у даній справі обвинувачені, в тому числі ОСОБА_8 , чекали під вартою майже 1 рік; 2. У ОСОБА_8 на території м. Запоріжжя, є законне місце проживання за адресою: АДРЕСА_7 , яке він орендує та власниця якого не проти його проживання на домашньому арешті за вказаною адресою. До клопотання додано копії відповідних документів про оренду. 3. Усі речові докази та документи по справі зібрані, оскільки досудове розслідування закінчене. Цілі досудового розслідування з урахуванням необхідності збору доказів вже досягнуті та на сьогоднішній день є виконаними, а отже, відсутні ризики знищення ОСОБА_8 доказів. Більшість матеріалів передана суду та долучені до судової справи. 4. Жодних підстав передбачати незаконний вплив на потерпілого та свідків по справі немає. Свідки та потерпілий у справі не є підпорядкованими ОСОБА_8 особами. Будучи допитаними в суді, жоден з них не заявляв про намагання вплинути на них збоку ОСОБА_8 . Не було і немає ніяких намагань вплинути на свідків з метою схилення їх до зміни показів з боку ОСОБА_8 , його рідних або будь-яких інших осіб. 5. Конкретних підстав вважати, що ОСОБА_8 буде перешкоджати будь-яким іншим чином кримінальному провадженню немає.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та підтримав клопотання захисника - адвоката ОСОБА_9 . Зазначив, що його родичі проживають у АР Крим, а племінник знаходиться за кордоном. Вони переказують кошти на його утримання на картку ОСОБА_13 , з якою укладено договір оренди житла.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 зазначила, що близько десяти років знайома з тіткою ОСОБА_8 . ОСОБА_13 зателефонувала жінка, яка представилася матір`ю ОСОБА_8 і просила укласти з ним договір оренди житла. Особисто матір ОСОБА_8 свідок не знає. Зазначила, що його родичі переказують на її картку гроші на утримання ОСОБА_8 та за оренду житла. Також вказала, що не заперечує проти його цілодобового перебування у її житлі, оскільки на подвір`ї є окреме приміщення, в якому буде проживати ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотань захисників про зміну запобіжного заходу.

Прокурор у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про день, час та місце розгляду провадження повідомлений належним чином, клопотань про розгляд апеляційних скарг за його участю не заявляв.

Оскільки, виходячи з положень кримінального процесуального законодавства, участь прокурора при розгляді апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених не є обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути вищевказані апеляційні скарги без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , їх захисників на підтримання апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).

З наявних матеріалів убачається, що ці вимоги закону судом дотримані.

Наведені у клопотаннях прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , доводи захисників, думка прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Так, із наданих матеріалів оскарження ухвали убачається, що ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яке є тяжким злочином.

На обґрунтування висунутого обвинувачення прокурором надані докази, які судом першої інстанції будуть перевірятися на предмет їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку.

Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором у клопотаннях, не зменшились та існують на цей час.

Такими ризиками є: ризик переховування від суду; ризик протиправного впливу на потерпілого та свідків; ризик повторного вчинення кримінального правопорушення з огляду на характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні вказаного правопорушення, відомості про особу кожного обвинуваченого.

Зокрема, обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не працюють, постійного джерела доходів не мають, в наявних матеріалах провадження відсутні відомості, які б свідчили про наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків, раніше останні неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності, наразі ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено суворе покарання виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк. Більше того, обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 інкримінується вчинення тяжкого умисного корисливого злочину в період відбування ними покарання з випробуванням з іспитованим строком. Також, з матеріалів провадження убачається, що розгляд цього кримінального провадження по суті ще не завершений, всі докази судом першої інстанції не досліджені, в тому числі на час розгляду клопотань не були допитані свідки та потерпілий у цьому провадженні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що викладене в сукупності свідчить про наявність ризиків, на які посилається прокурор, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення цього провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, оскільки ризики, які існували на момент застосування до останніх вказаного запобіжного заходу не зменшились.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та відомостей про оособу кожного обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики не зменшились, та інші більш м`які запобіжні заходу будуть недостатніми для запобігання цим ризикам.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді обвинуваченими та їхніми захисниками, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, доводи апелянтів щодо недоведеності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися судом першої інстанції та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою.

В ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких суд дійшов висновку про неможливість застосування до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі одночасно з продовженням строку тримання під вартою визначив обвинуваченим розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, у межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 гривень 00 копійок, та у разі її внесення, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

Розмір застави визначених з урахуванням всіх обставин і підстав, передбачених статтями 177 та 178 КПК України.

Свої висновки про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд належним чином вмотивував.

З приводу доводів обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_14 про фальсифікацію доказів у цьому провадженні, то суд апеляційної інстанції вважає ці доводи передчасними, з огляду на те, що наразі триває судовий розгляд та судом першої інстанції перевірятиметься обґрунтованість висунутого обвинувачення.

Оцінка доказів з точку зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку має здійснюватися судом першої інстанції у встановленому законом порядку.

Перевірка питання щодо доведеності чи недоведеності висунутого ОСОБА_6 та ОСОБА_14 обвинувачення на цій стадії процесу до компетенції суду апеляційної інстанції не відноситься.

На зазначеній стадії, згідно з кримінальним процесуальним законодавством, суд апеляційної інстанції переглядає на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених на стадії судового провадження.

Відповідаючи на доводи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_14 про їх тривале перебування під вартою, колегія суддів звертає увагу на те, що наявними матеріалами кримінального провадження в достатній мірі доведено обставини, які виправдовують подальше утримання обвинувачених під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення зазначених вище ризиків.

Колегія суддів вважає, що обраний стосовно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі кожного обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються.

Відповідаючи на доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо непомірності визначеного йому розміру застави, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до положень п.2 ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як зазначалось вище, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі одночасно з продовженням строку тримання під вартою визначив обвинуваченим розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, у межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 гривень 00 копійок, та у разі її внесення, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

На думку колегії суддів, визначений судом розмір застави достатній для забезпечення виконання обвинуваченим передбачених КПК України обов`язків у разі її внесення, та визначений відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального провадження, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про їх особу та встановлених ризиків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не убачає підстав для зміни визначеного розміру застави.

Доводи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_14 про те, що кримінальне провадження по суті не розглядається та затягуються строки розгляду справи через неявку потерпілого, на думку колегії суддів самі по собі не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про відсутність встановлених ризиків.

В свою чергу, з наявних матеріалів провадження убачається, що судовий розгляд провадження не завершений з об`єктивних причин.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_14 на те, що він має міцні соціальні зв`язки, місце проживання та до затримання не офіційно працював та має певні проблеми зі здоров`ям, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції теж не спростовує, оскільки суттєво не зменшує встановлених ризиків та в цьому випадку не свідчить про достатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_14 більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення його належної процесуальної поведінки і запобігання встановлених ризиків.

Відомостей про те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за станом здоров`я не можуть утримуватись в умовах СІЗО, в наданих суду матеріалах провадження немає.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи, викладені в апеляційних скаргах, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування вказаної ухвали суду, при апеляційному її перегляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 19 серпня 2025 року, якою задоволене клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останніх у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 17 жовтня 2025 року включно, з правом внесення застави, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4