КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №372/3787/20
Провадження №11-кп/824/299/2025 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України Суддя - доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001214за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 11.10.2021, щодо обвинуваченого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працює, офіційно не одружений, має на утриманні малолітню дитину, із вищою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 11.10.2021 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання обраховано з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, 50 000 грн.

Також вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбутого покарання період затримання із 08.08.2020 по 10.08.2020.

Згідно із вироком суду, 08.08.2020 приблизно о 01 год., точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу приміщення кафе, що розташоване по АДРЕСА_3 , де окрім нього перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші місцеві мешканці, після спільного розпиття алкогольних напоїв з останніми, на фоні раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_11 , вчинив з ним словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів гострої неприязні до ОСОБА_11 , вирішивши заподіяти останньому тяжкі тілесні ушкодження, та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тяжких тілесних ушкоджень останньому, вчинив наступні дії. Вийняв з кишені шортів, у які був одягнений, ніж, та наніс ним ОСОБА_11 два удари в область грудної порожнини зліва, один удар в область черевної порожнини, по одному удару в область стегон правої та лівої ніг, один удар в область тулубу зліва, один удар в область сідничної ділянки справа та один удар в область нижньої частини спини зліва, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного торако-абдомінального поранення грудної клітки зліва з пошкодженням лівого купола діафрагми, гемотораксу зліва, гемоперитонеуму, яке належать до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння; а також колото-різані поранення обох стегон, правої сідниці, лівої поперекової ділянки, які належать до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я. Дії ОСОБА_7 були зупиненні після втручання інших осіб.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом першої інстанції за ч.1 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій, не погоджуючись з рішенням суду просить скасувати вирок Обухівського районного суду Київської області від 11.10.2021 щодо ОСОБА_7 і ухвалити щодо нього виправдувальний вирок. Крім того просип провести у справі часткове судове слідство та дослідити докази у провадженні.

Апелянт вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи кримінального провадження, а саме, стверджує, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, не зазначив чому саме взяв до уваги виключно позицію потерпілого та свідка, що завдав обвинуваченому середньої тяжкості тілесні ушкодження, стверджує, що обвинувачений після надання ним вільних показань у судовому засіданні був підданий тиску, внаслідок чого формально визнав вину, що судом було враховано як пом`якшуюча обставина. Апелянт стверджує, що своєї вини в умисному заподіянні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не визнавав, а визнав лише факт того, що саме він завдав потерпілому тілесні ушкодження. Суть показань обвинуваченого зводиться до того, що він завдав потерпілому тілесні ушкодження, перебуваючи у стані необхідної оборони від дій як потерпілого, так і основного свідка обвинувачення. При цьому, апелянт вказує, що показання обвинуваченого повністю узгоджуються із усіма матеріалами справи, крім показань потерпілого та свідка ОСОБА_12 , що діяв спільно із потерпілим ОСОБА_11 .

Також, апелянт вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини, що мають істотне значення для кваліфікації дій обвинуваченого та для оцінки показань ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , при цьому не врахувавши явну нелогічність показань даних осіб.

Також, суд не надав жодної оцінки тому факту, що вилучена під час досудового розслідування біта, що була залучена в якості речового доказу є дерев`яною, а відповідно до відповіді потерпілого ОСОБА_11 на питання захисника біта була алюмінієва, як і не надав жодної оцінки і не отримав пояснення нелогічної поведінки потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 , при цьому, поклавши в основу вироку показання цих осіб про причини та обставини початку конфлікту, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Так само, як вказує апелянт, суд не надав оцінки розбіжностям в показаннях свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , характеру тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, оскільки, на думку апелянта, саме характер ушкоджень свідчить про відсутність у обвинуваченого умислу на завдання саме тяжких тілесних ушкоджень потерпілому і повністю узгоджується з його показаннями про те, що застосування ножа було спрямоване на захист від нападу групи озброєних осіб.

Апелянт зазначає, що суд жодним чином не врахував і не відобразив при оцінці показань ОСОБА_11 та ОСОБА_12 надання ними явно неправдивих показань з приводу намагання применшити ступінь алкогольного сп`яніння, та заперечення факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, як не обґрунтував наявність у обвинуваченого струсу мозку та суперечність факту наявності даного тілесного ушкодження показанням ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про те, що по голові обвинуваченого не били, та не дав оцінки обставинам спричинення обвинуваченому перелому ноги.

Також апелянт зазначає, що покази свідка ОСОБА_12 є сумнівними та містять розбіжності. Стверджує, що фактично, суд на обґрунтування обвинувального вироку, крім факту визнання вини (але не дачі відповідних показань) обвинуваченим, використав частково показання потерпілого та свідків, в тій частині, в якій вони не суперечать пред`явленому обвинуваченню і без будь-якого обґрунтування не взяв до уваги інші обставини, які були повідомлені суду свідками і відображені в досліджених матеріалах справи. Єдине, що зробив суд, проаналізувавши докази у їх сукупності, це виключив із обвинувачення відомості про застосування обвинуваченим «пістолету» та здійснення пострілів з нього. Однак, при цьому, суд ніяким чином не змінив оцінки показань потерпілого ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 які наполягали на цьому. Тобто, суд поклав в основу вироку показання осіб, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Зрештою, апелянт вказує, що з врахуванням показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та досліджених судом матеріалів справи, вважає, що оскільки ОСОБА_7 за допомогою ножа захищався від дій двох озброєних бітами нападників, що спричинили йому тілесні ушкодження, то він перебував у стані необхідної оборони.

Заслухавши доповідь судді; пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг; дослідивши за клопотанням сторони захисту наявні у провадженні докази та допитавши під час апеляційного розгляду обвинуваченого та потерпілого, дослідивши слідчі експерименти та допитавши експерта, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

За вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, постановляючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції вказані вище положення вимог кримінального процесуального закону не дотримався, що призвело до неповноти та поверховості при дослідженні фактичних обставин кримінального провадження, ухвалення вироку, який містить істотні недоліки і який не можна визнати законним та обґрунтованим. При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження не надав належної оцінки його фактичним обставинам, доказам, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність у діянні обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

На підтвердження висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на показання обвинуваченого, потерпілого, свідків та письмові докази.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, будучи допитаним у суді першої обвинувачений ОСОБА_7 , показав, що за вказаних в обвинувальному акті обставин, які стосуються часу, дати та місця інкримінованого злочину, він зустрів в приміщенні кафе, що розташоване по АДРЕСА_3 потерпілого ОСОБА_11 та його приятеля ОСОБА_12 , які вживали спиртні напої біля бару. На вулиці до нього підійшов ОСОБА_15 та запросив із ними випити горілки, після чого останній почав пред`являти йому претензії про здійснену ним ( ОСОБА_7 ) відезйомку на телефон їхнього спільного односельчанина. На що він продемонстрував ОСОБА_16 відео, на якому обговорювана особа була відсутня. Потім ОСОБА_15 та ОСОБА_12 в стані алкогольного сп`яніння сіли в салон автомобіля, належного ОСОБА_16 , останній в якості водія, та від`їхали від місця подій. Повернувшись через 10-15 хв., знову запропонували йому випити разом біля багажного відділення автомобіля потерпілого. Потім розпочалася бійка між ними трьома, в ході якої йому наносили удари бітою, а він застосував ніж, яким наніс тілесні ушкодження ОСОБА_17 .

Допитаний в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що 08.08.2020 орієнтовно о 23 год. прийшов до бару в с. Красне Київської області, де приєднався до своїх знайомих: ОСОБА_18 , яка була зі своїм сином, з подругою і дочкою подруги, з якими спілкувався та вживав алкогольні напої. Після того, як зачинився бар, їх компанія в тому ж складі, перемістилась на вулицю, до огорожі (бетонний парапет) біля бару під деревом, де продовжили випивати та спілкуватись. На вулиці до нього підійшов ОСОБА_15 і запропонував відійти, поговорити. На таку пропозицію відреагувала ОСОБА_19 , сказала ОСОБА_16 , що не відпускає його, однак, потерпілий наполягав на своєму та забрав його з компанії. Відійшовши від парапета в сторону автомобіля потерпілого, ОСОБА_15 почав пред`являти йому претензії про те, що він здійснював його відезйомку на телефон. В цей час підійшов і ОСОБА_20 . На такі претензії ОСОБА_7 сказав, що він здійснював відеозйомку в кафе, але не потерпілого, та продемонстрував відеозапис, на якому ОСОБА_21 не було. Після чого вони потиснули один одному руки і розійшлись. ОСОБА_15 та ОСОБА_12 сіли в автомобіль та кудись поїхали. Після цього хвилин через 15 останні повернулись і знову потерпілий підійшов до компанії, в якій був він ( ОСОБА_7 ) та запропонував поговорити. Відійшовши на цей раз від компанії, вони з ОСОБА_22 підійшли до автомобіля, де ОСОБА_15 відкрив багажник і запропонував випити. Коли вже випили, то він побачив, що в багажнику лежить біта, яку нахилявся брати потерпілий, тому хотів відійти, щоб уникнути конфлікту, однак ОСОБА_15 , у якого в руках вже була біта та ОСОБА_12 його оточили. Після цього, ОСОБА_15 чимось тяжким вдарив його по голові, як він зрозумів, тією бітою, що брав в багажнику, від цього удару у нього «помутнілось» в голові, відчув біль в області вуха і впав на сідницю, після цього намагався встати, однак йому не дали цього зробити, адже ОСОБА_15 та ОСОБА_12 били його з обох боків різними предметами. При цьому, у ОСОБА_23 також в руках була чи то біта чи то дерев`яна палка. Щоб захиститись, він дістав з кармана ніж, яким нарізав яблука на парапеті і почав чи то сидячи, чи то стоячи на коліні (в той час коли хотів встати) хаотично розмахувати ножем. При цьому, він однією рукою прикривався від ударів, що наносились ОСОБА_22 та ОСОБА_12 , а іншою - розмахував ножем. Чи наносив в цей час удари ножем ОСОБА_16 не знає, але не виключає цього, проте, умислу на це він не мав. Потім на нього «навалився» ОСОБА_15 , блокував його руку, в якій був ніж, а ОСОБА_12 продовжив наносити йому удари битою (дерев`яною палкою), бив по ногах. Він кликав свою компанію на допомогу, і пам`ятає, що хтось підбігав. Йому здається, що на деякий час він втратив свідомість, тоді приїхала поліція і швидка.

З показань допитаного у суді першої інстанції потерпілого ОСОБА_21 слідує, що за вказаних в обвинувальному акті обставинах, він приїхав із приятелем ОСОБА_24 до бару, випивали спиртні напої, проте, він не вважав себе п`яним. До них періодично чіплявся ОСОБА_25 , між ними виникла сварка через відеозапис. Потім вони від`їжджали та знову повернулися до кафе. Перебуваючи на вулиці біля кафе він перебував біля свого автомобіля, і до його автомобіля почав підходити ОСОБА_25 та чіплятися, він намагався ігнорувати ОСОБА_26 . Однак, ОСОБА_25 дістав пістолет, тоді він вирішив дістати біту із багажнику, ОСОБА_25 направив пістолет на нього, здійснивши постріл спочатку один, а потім ще два, спрямовуючи вже на ОСОБА_23 , який вийшов із салону автомобіля із місця пасажира. Він (потерпілий) ногою вибив пістолет із рук ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_25 дістав ніж та наніс йому два удари в область серця, в пах, в задню частину тулуба, він схопив ніж за лезо рукою, намагаючись вирвати, проте, не зміг цього зробити. Після чого вони впали разом на землю, він тримав його руками, притиснувши руку із ножем до землі, а в цей час ОСОБА_12 наносив удари битою, щоб зупинити ОСОБА_7 подальшому він втратив свідомість і прийшов до тями через декілька днів в лікарні.

Допитаний в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_15 пояснив, що 08.08.2020 з ОСОБА_24 перебували в кафе, сиділи за барною стійкою, де випивали. Він вживав міцні алкогольні напої, перебував в стані алкогольного сп`яніння, проте, цей стан був контрольованим. Коли кафе зачинилось, вони вийшли на вулицю та стояли біля машини розмовляли зі знайомим. В той вечір обвинувачений був у кафе, відпочивав зі своєю компанією, і в кафе між ними нічого не було. Коли були на вулиці, до нього з ОСОБА_24 підійшли дві дівчини, запропонували їм випити, спілкувались. Де був ОСОБА_27 він не бачив, було темно, біля кафе одна темна лампочка. Згодом помітив з правої сторони, ближче до кафе ОСОБА_27 , який підходив до них, почав говорити чого ми приїхали, казав нецензурні слова, навіть випив з ними, але все одно була агресія в їх бік. Надалі дівчата пішли додому, а вони вирішили поїхали до товариша, однак, останнього не було вдома, тому, вони повернулись до кафе чекати товариша. Сиділи вдвох з ОСОБА_28 в авто і розмовляли. Потім він (потерпілий) вийшов з автомобіля до багажника авто за цигарками. Коли відкрив багажник, дістав сигарети з багажника, до нього знову почав підходити ОСОБА_25 і почав агресувати в його бік. В процесі ходьби ОСОБА_25 дістав із сумки, з якою був, пістолет, взявши його в праву руку та направив пістолет в його (потерпілого) напрямку. В цей час ОСОБА_25 перебував від нього на відстані 7-8 метрів. Оскільки в багажнику лежала біта, то він (потерпілий), дивлячись на поведінку ОСОБА_7 дістав її та взяв в праву руку. В цей час ОСОБА_25 почав йти на нього, він з бітою в руках відходив назад, тоді обвинувачений, підійшовши ближче до нього, вистрелив, потім вистрелив другий раз. Після другого пострілу ОСОБА_12 вийшов з автомобіля та ОСОБА_25 розвернув пістолет на нього. Коли ОСОБА_25 направив пістолет на ОСОБА_23 , він (потерпілий) ногою вибив у нього пістолет з руки, і пістолет впав на автомобіль. В цей час біта, що була у нього в руці випала. Потім ОСОБА_25 дістав ніж, але звідки він не бачив і підійшовши до потерпілого почав наносити удари ножем в область серця. В цей момент вони були обличчям один до одного, удари наносились обвинуваченим правою рукою, десь 3-4 рази. Він (потерпілий) зловив ніж за лезо правою рукою і вони впали разом з ОСОБА_27 в такому положенні, що він (потерпілий) наляг на праву руку ОСОБА_7 , щоб блокувати подальше нанесення ударів. Однак, на землі ОСОБА_25 ще наносив йому (потерпілому) удари ножем в поясницю, в область ягодиць і десь по ногам, тоді він вихопив ніж за лезо і ще сильніше прижав ОСОБА_7 до землі. Коли вони були на землі, чув крики жінки та ОСОБА_23 робив в цей час ОСОБА_12 , не знає. Біта, та що була в багажнику його автомобіля звичайна, обтягнута шкірою, а виготовлена, якщо він правильно пам`ятає із металу, довжиною близько метра. Пам`ятає, що коли були на землі з ОСОБА_27 , останній нікого не звав і не кричав. На скільки він пам`ятає, свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_30 при конфлікті не було. Наполягав на тому, що ні він, ні ОСОБА_12 ОСОБА_7 до себе не запрошували, він, будучи агресивно налаштованим, самостійно двічі підходив та чіплявся до них.

При цьому, потерпілий ОСОБА_11 не заперечував, що цікавився у ОСОБА_7 щодо зйомки, яку він здійснював в кафе і той йому казав, що на відео їх з ОСОБА_28 немає.

Свідок ОСОБА_31 в суді першої інстанції дав пояснення аналогічні поясненням потерпілого ОСОБА_21 , зазначивши, що 08 серпня 2020 року він із ОСОБА_22 на автомобілі останнього приїхали до с. Красне Перше, де зупинилися в барі задля очікування на приятеля. Під час відпочинку біля барної стійки, де вживали алкогольні напої в невеликій кількості, до них декілька разів підходив та чіплявся ОСОБА_25 , викрикуючи на їхню адресу образи. Після закриття бару, вони залишилися на вулиці біля автомобіля неподалік бару, і там ОСОБА_25 продовжував вигукувати образи на їхню адресу. Ненадовго від`їхавши, вони знову повернулися до цього місця. ОСОБА_15 вийшов із салону автомобіля, через 5-10 хв. після цього, він почув голосні крики та постріл із пістолета. Вийшовши із салону, він побачив, що ОСОБА_25 тримає пістолет в руках і направляє його в бік ОСОБА_32 . Після його словесних спроб заспокоїти обвинуваченого, той вистрелив вже в його бік. Після чого він злякався та присів за машину. Далі почув, як металевий предмет впав, вдарившись об поверхню автомобіля, та відлетів йому під ноги. Він ногою відштовхнув пістолет в бік та пішов до ОСОБА_26 . Однак, наблизившись до ОСОБА_7 , побачив в його руках - ніж, яким він став наносити удари по ОСОБА_16 в область серця. Потім ОСОБА_25 наніс йому один удар рукояткою ножа в область голови, від якого він втратив свідомість. Прийшовши до тями, побачив, як ОСОБА_25 продовжує наносити удари ОСОБА_16 ножем, на його прохання зупинитися не реагував, після чого він взяв біту із землі, яку спочатку прийняв за дерев`яну палицю, і наніс ОСОБА_33 декілька ударів по ногам. В цей момент ОСОБА_15 та ОСОБА_25 впали так, що ОСОБА_15 навалився на ОСОБА_7 і ОСОБА_15 , лежачи, намагався тримати праву руку ОСОБА_34 такій позиції вони перебували до приїзду швидкої та поліції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції було задоволено клопотання прокурора щодо допиту свідка ОСОБА_35 .

Однак, згідно повідомлення Київського відділу державної реєстрації смерті ЦМУ МЮ (м. Київ) ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено актовий запис про смерть №17629 від 23.10.2024.

В зв`язку з цим під час апеляційного розгляду було заслухано технічний запис показань вказаного свідка, наданих в суді першої інстанції.

З показань допитаної у суді першої інстанції свідка ОСОБА_14 , вбачається, що за вказаних в обвинувальному акті обставин, вона з мамою та компанією її друзів ОСОБА_13 , її сином, стояли неподалік кафе, в цей час декілька разів то приїжджав, то від`їжджав автомобіль, в якому їздили ОСОБА_15 та ОСОБА_20 . Вказані особи покликали до себе ОСОБА_7 , який стояв поруч із ними. Будь-яких предметів схожих на пістолет та звуків, схожих на постріли, на бачила і не чула. Після криків про допомогу, бачила ОСОБА_7 , який лежав на землі поруч із ОСОБА_36 .

Допитана в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_14 підтвердила надані суду першої інстанції пояснення та показала, що в серпні 2020 року перебувала у барі в центрі с. Красного 1 з мамою, її подругою та сином подруги. Сиділи, відпочивали, потім вона з сином подруги - ОСОБА_37 відлучились, коли повернулись, то за столиком був ОСОБА_25 , тоді його побачила вперше. Після закриття бару всією компанією (в п`ятьох) вийшли і стояли на «парапеті» біля бару. Тоді під`їхав автомобіль, постояв і поїхав, після чого приїхав вдруге, в автомобілі було два чоловіка. Потім до ОСОБА_27 підійшов один з чоловіків, попросив відійти, на що ОСОБА_38 повідомила, що ОСОБА_27 буде з ними цього вечора, не пускала його, але чоловік наполягав і вони з ОСОБА_27 відійшли у бік авто. Потім мама сказала, що там щось відбувається. Вона почула крик ОСОБА_39 « ОСОБА_40 , поможи». ОСОБА_40 побігла туди, пізніше пішла і мама. Вона близько не підходила, тільки світила ліхтариком, так як було дуже темно. ОСОБА_41 кричала, щоб викликали швидку, вона набрала, але передала слухавку ОСОБА_42 , сину ОСОБА_43 , щоб він спілкувався, бо вона хвилювалась. Ніяких пострілів вона не чула, зброю не бачила, на парапеті нарізали чимось огірки, яблука, однак хто нарізав та чим не пам`ятає. Музика грала на телефоні, однак крики було добре чутно.

З показань допитаної у суді першої інстанції свідка ОСОБА_13 , вбачається, що за вказаних в обвинувальному акті обставин, часу, місця, дату свідок бачила, як потерпілий ОСОБА_15 разом із його приятелем ОСОБА_24 вживали в барі алкогольні напої. В кафе жодних конфліктів між обвинуваченим та ОСОБА_15 не було. На вулиці ОСОБА_15 декілька разів відзивав до них ОСОБА_25 «на п`ять хвилин». Потім, вказані особи ОСОБА_15 та ОСОБА_12 сіли в салон автомобіля, ОСОБА_15 на місце водія, та розпочали агресивну їзду поблизу, буквально «літали» по селу. Повернувшись до кафе, ОСОБА_15 знову покликав до їхнього автомобіля ОСОБА_7 , який в той час стояв біля їхньої компанії, яка складалася із неї, її повнолітнього сина, та дівчини, її знайомої, після закриття бару вони вирішили поспілкуватися таким складом неподалік. ОСОБА_15 підійшов близько до їхньої компанії та почав наполегливо запрошувати ОСОБА_7 , незважаючи на її прохання залишити ОСОБА_39 із ними. Потім вона втратила із кола зору ОСОБА_45 на незначний час, і вже почула його крики про допомогу. Підбігаючи, вона побачила, що ОСОБА_15 та ОСОБА_12 тримали ОСОБА_25 , ОСОБА_12 в цей час завдавав йому бітою удари по нозі. Після чого було викликано поліцію та швидку допомогу. При цьому, свідок ОСОБА_13 повідомила, що будь-яких предметів схожих на пістолет та звуків, схожих на постріли, вона не бачила і не чула.

Допитана в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_13 показала, що в серпні 2020 року разом зі своєю подругою її дочкою та своїм сином перебували в кафе в с. Красне Обухівського району. Прийшли до кафе близько 21-30, там вже перебував потерпілий з товаришем, вони випивали. Свідок звернула на них увагу, бо вони були не місцеві. Хвилин за 10-15 до закриття бару до свідка та її компанії підходив ОСОБА_25 та проводив з ними час. В кафе обвинувачений та потерпілий не спілкувались. Потім бар зачинився і вони всім складом їхньої компанії, разом з ОСОБА_46 вийшли на вулицю, розмістились біля дерева, де допивали алкоголь. На момент закриття бару потерпілого з товаришем вже не було. Останні сіли в авто і кудись поїхали. Потім автомобіль повернувся і потерпілий підійшов до ОСОБА_7 та почав його забирати. На що вона сказала, що ОСОБА_47 ( ОСОБА_27 ) сьогодні її, з ними, обняла ОСОБА_7 та не відпускала, однак, потерпілий взяв за шию обвинуваченого (чи жартома, чи агресивно не зрозуміла) і таки його забрав. Вони відійшли у бік до автомобіля, десь на 7-8 метрів. В цей час на її питання, що там відбувається, син відповів, що багажник автомобіля відчинений і ОСОБА_25 з потерпілим, напевно, будуть вживати алкоголь. Потім ОСОБА_47 повернувся, однак, потерпілий знову підійшов і його забрав вдруге. Куди пішли другого разу не дивились. Вже звернула увагу тоді, коли почула крик про допомогу від ОСОБА_39 . Хотіла підбігти, але син не пускав, вона виривалась від сина та бачила, що потерпілий і його товариш вдвох тримали ОСОБА_39 і били, при цьому, ОСОБА_47 був ніби нагнутий. Коли вирвалась від сина і підбігла, то потерпілий вже лежав на ОСОБА_48 , а інший чоловік бив ОСОБА_39 чимось. Вона особисто скинула потерпілого з ОСОБА_39 , а інший продовжував бити бітою ОСОБА_39 , було чутно хруст кісток. В той вечір звуків пострілу не чула. Знає, що у ОСОБА_39 в той вечір був ніж, адже, ним він нарізав яблука на парапеті, іншої зброї не бачила.

З досліджених у судовому засіданні першої та апеляційної інстанції письмових доказів кримінального провадження слідує наступне.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 08.08.2020 із ілюстративною таблицею, слідчим в присутності понятих було оглянуто ділянку місцевості поруч з магазином по вул. Радянській в с. Красне Перше Обухівського району та виявлено автомобіль «Аudi» д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, на відстані семи метрів від вказаного автомобіля в траві виявлено біту бежевого кольору на поверхні якої наявні плями бурого кольору, поруч з битою знаходиться розкладний ніж на поверхні якого маються плями бурого кольору, поруч з ножем знаходиться чорна сумка (а. с. 3-20, том 2).

Згідно із відомостями, зафіксованими в протоколі слідчого експерименту від 25.09.2020, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_11 із відеозаписом до нього вбачається, що потерпілий, відповідно до своїх пояснень, відтворив події, які мали місце 08.08.2020 приблизно о 01 год., поблизу приміщення кафе, що розташоване по АДРЕСА_3 за участі його, свідка ОСОБА_23 та обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до відомостей, зафіксованих в протоколі слідчого експерименту від 08.09.2020, проведеного за участю свідка ОСОБА_23 із відеозаписом до нього, свідок відповідно до своїх пояснень, відтворив події свідком яких був 08.08.2020 приблизно о 01 год., поблизу приміщення кафе, що розташованого по АДРЕСА_3 за участі потерпілого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до відомостей, зафіксованих в протоколі слідчого експерименту від 08.09.2020, проведеного за участю свідка ОСОБА_13 із відеозаписом до нього, свідок відповідно до своїх пояснень, відтворила події, свідком яких була 08.08.2020 приблизно о 01 год., поблизу приміщення кафе, що розташованого по АДРЕСА_3 .

Згідно із відомостями, зафіксованими у протоколі слідчого експерименту від 24.09.2020, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_7 із відеозаписом до нього, обвинувачений відповідно до своїх пояснень, відтворив події, які мали місце 08.08.2020 приблизно о 01 год., поблизу приміщення кафе, що розташоване по АДРЕСА_3 за участі його, потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_49 .

Відповідно до висновку експерта від 27.10.2020 на наданому на експертизу ножі виявлено генетичні ознаки слідів крові та поодиноких клітин належних потерпілому ОСОБА_11 (а. с. 109, том.1). Відповідно генетичні ознаки крові ОСОБА_21 встановлені раніше експертизою від 02.10.2020 року № 10-2111 (а. с. 69, том 2).

Відповідно до висновку експерта № 184 від 27.10.2020 у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку - легкого тілесного ушкодження, закритого переламу верхньої третини лівої великогомілкової кістки без зміщення відламків, які належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм розладу здоров`я понад 21 день, і утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею (а. с. 140, том 1).

З долучених стороною захисту та досліджених в судовому засіданні фотознімків вбачається наявність у ОСОБА_7 ще й ушкоджень вуха з накладанням швів та забої ніг (т.4 а.с. 107-110).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №175 від 28.09.2020, у ОСОБА_11 , 1980 року народження, згідно наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного торако-абдомінального поранення грудної клітки зліва з пошкодженням лівого купола діафрагми, гемотораксу зліва, гемоперитонеуму, колото-різаних поранень обох стегон, правої сідниці, лівої поперекової ділянки. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії предмета з колюче-ріжучими властивостями і відносяться: комплекс ушкоджень в області грудної клітки до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння; колото-різані рани стегон, правої сідниці та лівої поперекової ділянки - до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я.

Згідно висновку експерта від 15.10.2020 року № 186, виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, вказаних під час слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_21 та свідка ОСОБА_49 . Достовірно судити про можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 за обставин, вказаних під час слідчого експерименту ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_50 , ОСОБА_13 неможливо, оскільки в ході вказаних слідчих експериментів не встановлено механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому (а. с. 32, том 2).

Допитаний під час апеляційного розгляду експерт ОСОБА_51 підтвердив свій висновок, однак вказав, що відеозаписи слідчого експерименту йому не надавались, були лише процесуальні документи. Після перегляду в судовому засіданні відеозаписів слідчого експерименту, проведеного за участю свідка ОСОБА_23 , потерпілого ОСОБА_21 та обвинуваченого ОСОБА_7 експерт вказав, що встановити те, чи хоч один удар був цілеспрямованим неможливо, і що, більш за все, удари були хаотичні. Виходячи зі слідчих експериментів, то більш вірогідний є той механізм, що показує потерпілий на слідчому експертименті. Разом з тим, основні удари в серце могли бути нанесені і в лежачому положенні, проте, ймовірність виникнення тілесних ушкоджень так як показував ОСОБА_27 на слідчому експерименті мала. Теоретично можливо, що нанесений удар в район серця міг бути нанесений в момент падіння потерпілого на ніж.

Відповідно до висновку експерта від 15.10.2020 року № 11-1/572 встановлено, на обличчі та руках ОСОБА_7 відсутні сліди продуктів пострілу (а .с. 131, том 2).

Згідно із висновком судово-психіатричної експерта № 427 від 07.02.2020 ОСОБА_7 під час інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, під час скоєння інкримінованих дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (а. с. 157, том 2).

На підставі аналізу вищевказаних доказів, зокрема, висновків експертизи від 15.10.2020 року № 11-1/572 (а.с. 131, том 2), суд першої інстанції виключив із обвинувачення відомості про застосування обвинуваченим ОСОБА_7 предмету, схожого на пістолет, та здійснення із нього декількох пострілів в бік потерпілого ОСОБА_11 та ОСОБА_23 , як такі, що не знайшли свого підтвердження поза розумним сумнівом в судовому засіданні.

За результатом розгляду справи по суті, суд першої інстанції, даючи кримінально-правову оцінку діям ОСОБА_7 , дійшов висновку, що своїми умисними діями, які виразились в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, останній вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Згідно зі ст.30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. Частиною 2 цієї статті передбачено, що кожен має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади для захисту.

Заподіяння шкоди особі, яка здійснює посягання, обумовлено необхідністю негайного відвернення або припинення такого посягання. Необхідність негайного відвернення або припинення суспільно небезпечного посягання виникає там і тоді, де і коли зволікання в заподіянні шкоди нападнику загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.

Для вирішення питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, суд, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях вказував на те, що право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

За приписами ч. 5 ст. 36 КК України не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.

Тобто закон передбачає винятки із загального правила про те, що при необхідній обороні особа, що захищається, повинна додержуватися визначеної межі, завдаючи шкоду посягаючому. Цими винятками є напад озброєної особи, напад групи осіб або протиправне насильницьке вторгнення у житло чи інше приміщення. У таких випадках шкода, заподіяна особі, яка посягає необмежена ніякими межами, аж до позбавлення посягаючого життя (постанова Верховного суду від 26.04.2028 у справі №342/538/14-к, від 06.08.2023 у справі №279/4057/17).

Усталена позиція, узагальнена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», полягає у тому, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Відповідно до положень ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається таким, що вчинене групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою.

Як вбачається з вироку суду, суд вказав, що обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю, та відповідно, визнав обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого. Разом з тим, з технічного запису судового розгляду в суді першої інстанції вбачається, що після оголошення обвинувального акта та роз`яснення судом обвинуваченому суті висунутого щодо нього обвинувачення, обвинувачений заявив, що вину визнає повністю. Проте, надаючи пояснення суду, обвинувачений, перш за все, постійно наголошував на тому, що саме потерпілий, будучи агресивно налаштованим проти його ( ОСОБА_7 ) двічі підходив та забирав його із компанії, в якій він був, по друге, заперечував факт наявності у нього зброї та її застосування. А окрім того, з технічної фіксації вбачається, що ОСОБА_25 , хоч і повністю визнавав те, що саме ним були спричинені тілесні ушкодження потерпілому, разом з тим, він заперечував умисел на спричинення потерпілому таких тілесних ушкоджень, та вказував про те, що ним ніж був застосований виключно з метою захисту свого життя від нападу двох осіб, які до того ж, були з бітами. З технічної фіксації вбачається, що судом першої інстанції, під час допиту обвинуваченого у зв`язку з цим оголошувалась технічна перерва, щоб обвинувачений мав можливість поспілкуватись із захисником, проте, після технічної перерви, пояснення обвинуваченого залишились незмінними. Таку ж позицію займав обвинувачений і в судових дебатах.

Тож, згідно із послідовними показаннями обвинуваченого як протягом судового розгляду в суді першої інстанції, так і його показаннями в ході апеляційного розгляду слідує, що за вказаних в обвинувальному акті часі, місці та даті, останній перебував в барі зі своїми знайомими. В барі перебували і потерпілий ОСОБА_15 та свідок ОСОБА_12 , проте, будь - яких конфліктів між потерпілим ОСОБА_22 та обвинуваченим ОСОБА_25 в кафе не було. Після закриття бару компанія, в яку входив і обвинувачений перемістилася на вулицю, на парапет під деревом, де продовжили спілкуватись та випивати. В подальшому вже на вулиці до обвинуваченого неодноразово підходив потерпілий ОСОБА_15 та наполегливо забирав його з собою до авто під приводом спільного вжиття спиртного, де і відбувся конфлікт.

При цьому, показання обвинуваченого щодо обставин, як передували конфлікту, повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , наданих як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, а також даними слідчого експертименту за участі вказаних свідків, які підтвердили відсутність конфліктів між обвинуваченим та потерпілим в приміщенні кафе та те, що саме потерпілий ОСОБА_15 двічі забирав обвинуваченого із кола його компанії та відводив до свого авто.

Більш того, в своїх показаннях, наданих суду апеляційної інстанції сам потерпілий ОСОБА_15 підтвердив, що обвинувачений дійсно відпочивав в кафе зі своєю компанією, і в кафе між ними ніяких конфліктів не було. А про те, що саме ОСОБА_52 зав`язав спілкування з ОСОБА_46 вказав і свідок ОСОБА_12 , відтворюючи обставини події під час слідчого експерименту.

Отже, з наведених вище свідчень вбачається, що ОСОБА_7 будь-яких хуліганських дій не вчиняв, громадський порядок не порушував, не вів себе агресивно по відношенню до потерпілого і його товариша та ініціатором розмови з потерпілим жодного разу не був.

Щодо застосування обвинуваченим ОСОБА_7 предмету, схожого на пістолет та здійснення із нього декількох пострілів в бік потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_23 , як початку конфлікту, то дані обставини були виключені судом першої інстанції із обвинувачення, як такі, що не знайшли свого підтвердження поза розумним сумнівом в судовому засіданні. Відповідно, в цій частині показання потерпілого ОСОБА_21 та свідка ОСОБА_23 , як і дані слідчих експериментів за їх участі в цій частині, не можуть братися судом до уваги, адже, вони не знайшли свого підтвердження іншими об`єктивними доказами, як то протоколом огляду місця події, згідно з даними якого будь - якої зброї на місці події виявлено не було, ба більш того, висновком експерта № 11-1/572 від 15.10.2020 встановлено, що на обличчі та на руках ОСОБА_7 відсутні сліди продуктів пострілу.

Вирок суду в цій частині ні стороною обвинувачення, ні потерпілим та його представником оскаржено не було.

В своїх показаннях як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, потерпілий ОСОБА_11 вказував про те, що взяв біту з багажника свого автомобіля, коли обвинувачений направив на нього пістолет. Однак, враховуючи, що наявність у обвинуваченого пістолету та факту його застосування не доведена жодними доказами, то наведений самим же потерпілим розвиток подій свідчить про виникнення конфлікту за ініціативою самого потерпілого та агресивну поведінку останнього, який дістав з багажника заздалегідь заготовлене знаряддя - біту, тримаючи її в руках, ногою наніс удар по руці обвинуваченого, в той час, як свідок ОСОБА_12 в цей час вийшов з автомобіля, та наблизився до обвинуваченого, який перебував поруч з потерпілим і жодної зброї, в тому числі і ножа, в руках обвинувачений не тримав, що в свою чергу підтверджує показання обвинуваченого про напад потерпілого та свідка ОСОБА_12 на нього і його обґрунтовані побоювання за власну безпеку.

За показаннями обвинуваченого, він намагаючись уникнути конфлікту намагався відійти за автомобіль, однак ОСОБА_15 та ОСОБА_12 його оточили. Після чого, обвинувачений отримав удар чимось важким по голові, від чого він впав на сідницю, потім намагався встати, однак йому не дали цього зробити, оскільки били з обох боків, до того ж з використанням важкого предмету. Щоб захиститись, він дістав з кармана ніж і почав сидячи, чи стоячи на коліні хаотично розмахувати. При цьому, однією рукою він прикривався від ударів, а іншою - розмахував ножем. Потім на нього «навалився» ОСОБА_15 , від чого вони впали на землю, а ОСОБА_12 продовжив наносити йому удари бітою по тілу та ногах, у зв`язку з чим він кликав на допомогу.

Факт нанесення обвинуваченому удару в голову підтверджується висновком експерта №184 від 27.10.2020, в якому крім іншого, в описовій частині вказується і про забійну рану правого вуха, відповідно до довідки виданою КНП ОРР «Обухівська ЦРЛ» за №4007 від 08.08.2020, що узгоджується з долученими стороною захисту і дослідженими в суді апеляційної інстанції фотознімками ушкоджень вуха з накладанням швів, а також відповідає зовнішньому вигляду (наявність ушкоджень вуха) обвинуваченого ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту за його участі.

Застосування біти під час нанесення обвинуваченому тілесних ушкоджень, окрім сукупності досліджених доказів, не заперечується, власне, як самим потерпілим, так і усіма свідками у провадженні.

Те, що обвинувачений під час наведених вище подій перебував в положенні сидячи чи стоячи на коліні, кликав на допомогу та зрештою опинився на землі, підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_13 , яка була очевидцем цих обставин. Про крики обвинуваченого щодо допомоги вказала і свідок ОСОБА_14 .

Таким чином, наведені обставини, зокрема поведінка нападників, яких було двоє, один з яких був озброєний бітою, а інший предметом, схожим на дерев`яну палку (чого не заперечував свідок ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту), нанесення удару в область голови обвинуваченого важким предметом (не виключено, що бітою), від якого він впав та, у зв`язку з продовженням побиття не міг підвестись, на переконання колегії суддів, беззаперечно давали обвинуваченому підстави сприймати загрозу для життя та здоров`я реальною, та вживати заходів необхідної оборони.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи №175 від 28.09.2020, у ОСОБА_11 виявлено одне поранення грудної клітки зліва, колото-різаних поранень обох стегон, правої сідниці, лівої поперекової ділянки.

Висновком експерта №186 від 15.10.2020 не підтверджується та не спростовується нанесення ОСОБА_7 хоч одного цілеспрямованого удару ножем.

Згідно із поясненнями, наданими суду апеляційної інстанції експертом ОСОБА_51 , який проводив судово-медичну експертизу за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 (висновок №186 від 15.10.2020), встановити чи хоч один із заподіяних ОСОБА_11 колото-різаних ударів був цілеспрямованим неможливо, за характеристикою тілесних ушкоджень не виключається, що всі удари були хаотичними.

Враховуючи вищевикладене, показання потерпілого ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_53 про те, що саме обвинувачений був ініціатором конфлікту, який застосовував пістолет та після того, як цей пістолет потерпілий вибив у нього з рук, дістав ніж та наніс ним два цілеспрямованих удари в область серця та інші ушкодження, колегія суддів розцінює як такі, що надані з метою вигородити свою та свого товариша неправомірну поведінку і відхиляє їх, адже в цій частині вони суперечать іншим доказам у провадженні та повністю ними спростовуються, більш того, як вже вище наголошувалось, факт наявності у обвинуваченого зброї та її застосування не знайшов свого підтвердження ще в суді першої інстанції, в зв`язку з чим був виключений з обвинувачення, і в цій частині вирок ніким не оскаржувався.

Таким чином, повторно дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, колегія суддів дійшла висновку, що дії ОСОБА_7 , який першим не розпочинав конфлікт, в подальшому намагався його уникнути, першим не наносив удари, а наніс тілесні ушкодження потерпілому, захищаючись від протиправного посягання на його життя та здоров`я з боку групи осіб, одна з яких була озброєна бітою, а інша предметом, схожим на дерев`яну палку, то застосування обвинуваченим ножа для захисту від нападників при вищевказаних, встановлених у судовому засіданні обставинах, відповідало як небезпечності посягання, так і обстановці захисту. Відтак, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_25 перебував у стані необхідної оборони і перевищення її меж не допускав, а тому в його діях відсутній складу злочину.

Пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом, якщо встановлено відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 11.10.2021 рокущодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження № 0001214 від 08.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

На підставі ч.3 ст. 129 КПК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні у розмірі 30 000 - віднести на рахунок держави.

Речові докази по справі: DVD-R диск з відеозаписом, зробленим 25.09.2020 під час проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_11 в с. Красне Перше Обухівського району Київської області; DVD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження в с. Красне Перше Обухівського району Київської області; DVD-R диск з відеозаписом, зробленим 08.08.2020 під час проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_50 в с. Красне Перше Обухівського району Київської області; DVD-R диск з відеозаписом, зробленим 08.08.2020 під час проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 в с. Красне Перше Обухівського району Київської області; DVD-R диск з відеозаписом, зробленим 08.08.2020 під час проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_54 в с. Красне Перше Обухівського району Київської області; DVD-R диск з відеозаписом, зробленим 11.09.2020 під час проведення слідчого обшуку домоволодіння АДРЕСА_2 ; DVD-R диск з відеозаписом, зробленим 24.09.2020 під час проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_7 в с. Красне Перше Обухівського району Київської області - зберігати при матеріалах кримінального провадження. Биту, ніж, сумку, змиви речовини бурого кольору, пусту пляшку, тапок ОСОБА_11 , зразки букального епітелію ОСОБА_12 та ОСОБА_7 ; зразок крові ОСОБА_11 -які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Обухівського ВП ГУНП в Київській області - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4