Справа №705/4263/25
1-в/705/319/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення, подане засудженим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Жовтневе Решетилівського району Полтавської області, громадянином України, з середньою спеціальною освітою, одруженим, який відбуває покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.02.2024, яким засуджений за ч. 3 ст. 187, ст. 69 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна,

У С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, у якому зазначив про те, що він засуджений за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.02.2024 за ч. 3 ст. 187 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. За період відбування покарання він характеризується позитивно, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, останні 9 місяців знаходиться на дільниці соціальної реабілітації. Має два заохочення правами начальника установи. Також мав одне стягнення, яке погашено.

Він підтримує соціальні зв`язки з дружиною, з іншими засудженими має рівні стосунки та не конфліктує, щиро розкаюється у скоєному злочині, в зв`язку з чим і просить суд звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримав та просив задовольнити, вважає, що оскільки він позитивно характеризується за місцем відбування покарання, має два заохочення, щиро розкаюється у скоєному, своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення, що підтверджується тим, що він переведений до дільниці соціальної реабілітації, мав лише одне стягнення, яке погашено, тому просить звільнити його умовно-достроково.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, оскільки засуджений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, був звільнений від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, а також з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. На цей час відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Під час утримання в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» характеризувався негативно, один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав. Позитивно характеризується з 14.05.2024 та за цей період має 2 заохочення. Працевлаштований різноробочим дільниці соціальної реабілітації. З урахуванням особи засудженого, до якого судом неодноразово застосовувались заохочувальні норми, нестабільної поведінки за весь період відбування покарання, існують сумніви, в тому що ОСОБА_5 виправився та не буде скоювати нових злочинів після звільнення з установи виконання покарання. У зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні клопотання засудженого.

Представник установи в судовому засіданні підтримав клопотання засудженого оскільки вважає, що ОСОБА_5 своєю поведінкою довів своє виправлення.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника.

Суд, вислухавши засудженого, врахувавши позицію прокурора, представника установи, вивчивши письмові матеріали клопотання та особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.02.2024, яким засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Вказаний вирок набрав законної сили.

Згідно довідки відділу по контролю за виконанням судових рішень Старобабанівської ВК №92 початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_5 - 09.02.2020, кінець строку - 09.02.2026, не відбута частина покарання складає 06 місяців 11 днів.

Станом на день розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув 3/4 строку покарання.

Відповідно до характеристики ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області ОСОБА_5 з 14.05.2024 відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№92)». За час відбування покарання характеризується позитивно, режим відбування покарання не порушує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Працевлаштований на виробництві установи каменотесом, за що 1 раз заохочувався правами начальника установи. Постановою начальника установи від 28.10.2024 переведений до дільниці соціальної реабілітації, де працевлаштований різноробочим, до своїх обов`язків відноситься сумлінно та старанно, за що 1 раз заохочувався правами начальника установи.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно, робить належні висновки.

Загалом має 2 заохочення (07.10.2024 та 02.07.2025) та 1 стягнення від 21.12.2022, яке погашене.

Разом з тим, у вказаній характеристиці, представником установи зазначено про те, що під час перебування в державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе негативно. Порушив один раз режим відбування покарання, до праці не залучався, заохочень не мав.

У відповідності до характеристики на засудженого ОСОБА_5 , останній вину у скоєному визнає. За вироком суду має позов на суму 49356,65 грн., із яких добровільно погасив частину боргу у сумі 1000,00 грн.

23.01.2025 на засіданні комісії державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області та спостережної комісії при Уманській районні державній адміністрації було розглянуто питання щодо доцільності ініціювання звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 та, враховуючи характеристику та поведінку останнього, одноголосно прийнято рішення про направлення такого клопотання, у зв`язку з не доведенням свого виправлення.

Разом з тим, згідно вказівки Уманської окружної прокуратури від 30.01.2025, після проведення перевірки додержання комісією з розгляду питань застосування до засуджених вимог ст. ст. 81, 82, 84 КК України, ст. ст. 100, 101 КВК України, виявлено ряд суттєвих недоліків в роботі адміністрації ДУ «СВК (№92)», в тому числі щодо засудженого ОСОБА_5 .

Так, з матеріалів особової справи останнього вбачається, що ОСОБА_5 має ряд судимостей за вчинення злочинів проти власності, громадського порядку та громадської безпеки. Неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі та звільнявся від відбування покарання, як на підставі ст. 75, так і ст. 81 КК України.

Враховуючи особу засудженого та безрезультатність застосування ст. ст. 75 та 81 КК України, тяжкість та характер скоєних злочинів, поведінку за весь час відбування покарання (притягнення до дисциплінарної відповідальності та низький прояв старанності: 1 заохочення за майже 5 років відбування покарання), існують обґрунтовані сумніви, що ОСОБА_5 виправився та не буде скоювати нових злочинів після звільнення з установи виконання покарань.

За таких обставин, прийняті комісією рішення суперечать вимогам ст. 81 КК України та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Суд враховує, що засуджений ОСОБА_5 раніше був неодноразово засудженим за вчинення злочинів проти власності та проти громадського порядку. Відносно нього раніше неодноразово застосовувалися заохочувальні норми, як то звільнення від відбування покарання з випробуванням та умовно-дострокове звільнення. ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину. За весь період відбування покарання засудженого не завжди позитивно характеризувався, позитивна характеристика фактично мала місце лише останній рік відбування покарання, хоча і має заохочення за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки, але такі його дії є саме обов`язком засудженого при відбуванні покарання, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 107 КВК України. У вчиненому не розкаюється та вважає, що саме збіг обставин змусив його так вчинити. Після настання можливості застосування до засудженого заохочувальних норм, передбачених кримінально-процесуальним кодексом, комісією установи прийнято рішення про направлення до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засудженого, але таке рішення Уманською окружною прокуратурою було скасовано, у зв`язку із виявленими недоліками.

Враховуючи особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання, тяжкість, характер та наслідок скоєного злочину, за який останній відбуває покарання, а також ставлення до вчиненого, суд вважає, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення та існують обґрунтовані сумніви, що він не буде вчиняти інших кримінальних правопорушень після дострокового звільнення і в майбутньому готовий стати законослухняним членом суспільства, а отже не заслуговує застосування до нього умовно-дострокового звільнення від покарання.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, на даний час суд не вбачає підстав для застосування до засудженого норм ст. 81 КК України, а тому клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1