Справа № 308/766/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявників ОСОБА_3 та її захисника адвоката - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на рішення (постанову) слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 від 15.01.2026 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 та ОСОБА_5 потерпілими у кримінальному провадженні №60000020 від 02.01.2026 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , звернулися до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із дано скаргою, яку мотивують тим, що в провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією в м. Ужгород) ТУ ДБР у м. Львові перебуває кримінальне провадження 0000020 відомості внесені 02.01.2026 року за ознаками злочину передбаченого ст. 426-1 ч. 5 КК України.

05 січня 2026 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 подали заяву про визнання потерпілими у справі.

Листом слідчого ОСОБА_6 від 07.01.2026 року повідомлено, що клопотання було відхилене.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 13.06.2026 року скаргу було задоволена та зобов`язано слідчого повторно розглянути клопотання скаржників.

13 січня 2026 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повторно подали клопотання про визнання їх потерпілими.

Постановою ОСОБА_7 від 15 січня 2026 року у задоволенні клопотання було відмовлено.

Заявники вважають, що постанова слідчого винесена з порушенням норм Кримінально-процесуального Закону та підлягає скасуванню, оскільки, в заяві про вчинення злочину заявники - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вказували, що їм завдано моральну шкоду та матеріальну шкоду, надали відповідні висновки екпертизи про заподіяння їм шкоди.

Крім цього , 13 січня 2026 року ОСОБА_3 разом з клопотанням про визнання потерпілим надано Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду та висновок експертного дослідження , на підтвердження заподіяння шкоди..

Проте, слідчий ОСОБА_6 при розгляді клопотання на дані твердження заявників уваги не звернув та проігнорував такі докази, внаслідок чого, винісжодним чином необгрунтовагну постанову про відмову у визнанні заявників потерпілими.

Зокрема, 21.01.2026 року від заявників надійшли письмові доповнення до скарги, доводи яких зводяться до того, що в своїй постанові слідчий ОСОБА_6 перекручуючи обставини, посилається на те, що заявники не є потерпілими , так як їм не завдано жодної шкоди відповідно до ст. 55 КПК України. Однак, на переконання заявників, таке посилання у постанові слідчого ОСОБА_6 є хибним та процесуально нікчемним, оскільки, після звернення до ДБР у заявників виникло права та обов`язки потерпілих відповідно до вимог ст. 55 КПК України.

Окрім цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вказують, що слідчий, визначивши їм процесуальний статус свідків, тим самим позбавив їх права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

З урахуванням наведеного у скарзі, заявники просять постанову слідчого від 15.01.2026 року скасувати; зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання потерпілими та задовольнити за наявності підстав.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали, просили задовольнити з підстав та мотивів викладених у скарзі та додаткових поясненнях до скарги.

Заявник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак , в матеріалах справи міститься його заява від 21.01.2026 року, в якій останній просить розглянути справу без його участі.

Слідчий ОСОБА_6 рішення якого оскаржуться, інша уповноважена особа ТУ ДБР, розташованого у місті Львові у судове засідання не з`явився.

Разом з тим, на виконання ухвали слідчого судді про витребування доказів від 21.01.2026 року, були надані матеріали кримінального провадження №60000020 від 02.01.2026 року.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За змістом ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначено главою 26 Кримінального процесуального кодексу України, параграф №1, ст.ст. 303 - 308. Так, ч.1 ст.303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Слідчим суддею встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №№60000020 від 02.01.2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало повідомлення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 17.12.2025 року за фактом вчинення щодо них протиправних дій посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 222 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Як вбачається зі змісту поданої скарги та матеріалів кримінального провадження №60000020 від 02.01.2026 року., саме 05.01.2026 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися до органу досудового розслідування з клопотанням, зокрема, і про визнання їх потерпілими у даному кримінальному провадженні.

У свою чергу, листом від 07.01.2026 року слідчого ОСОБА_8 , заявників було повідомлено про відхилення вказаного клопотання про визнання їх потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого, заявники звернулися до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України, яку було задоволено та ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зобов`язано слідчого Шостого СВ ТУ ДБР у м. Львові розглянути заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні про визнання їх потерпілими та прийняти із цього приводу процесуальне рішення.

15.01.2026 року слідчим Шостого СВ (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_9 винесено постанову про відмову у задоволенні заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_10 від 05.01.2026 року, 07.01.2026 року та 13.01.2026 року про визнання їх потерпілими у кримінальному провадженні № 0000020 від 02.01.2026 року.

Підставою для відмови у задоволенні клопотань та винесення постанови слідчим ОСОБА_6 стало відсутність у матеріалах кримінального провадження відомостей, які можуть свідчити, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , як фізичним особам завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а тому, наразі відсутні підстави для визнання їх потерпілими у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Отже, єдиною законною підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано такої шкоди.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття такої постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Так, слідчий ОСОБА_6 у прийнятій ним постанові вказує на те, що досудовим розслідуванням на даний час не встановлено заподіяння шкоди моральної, фізичної або майнової шкоди заявникам.

Так, згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Проте, під час проведення перевірки обставин, викладених у клопотанні заявників про залучення їх до кримінального провадження у якості потерпілих, слідчим в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не було надано аналізу тих обставин, на які посилаються заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у клопотанні та не наведено мотивів їх відхилення.

Зокрема, слідчим ОСОБА_6 не були перевірені обставини викладені заявниками у клопотанні, а в оскаржуваній постанові взагалі не вказано, який саме обсяг слідчих дій проводиться, які спрямовані на встановлення обставин кримінального правопорушення, що дали б підстави вважати, що заявникам завдано чи не завдано матеріальної або моральної шкоди.

Натомість, слідчим ОСОБА_6 формально зазначено про відсутність доказів, що заявникам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 завдано моральної, фізичної чи матеріальної шкоди, що саме по собі не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.

На переконання слідчого судді, такий висновок слідчого ОСОБА_6 є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000020 від 02.01.2026 року.

Всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова слідчого ОСОБА_6 не містить достатніх відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови від 15.01.2026 року , у ній не наведено належних мотивів на спростування доводів заявників зазначених у повідомленні про кримінальне правопорушення, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнанні їх потерпілими у кримінальному провадженні.

Слід зазначити, що ч. 5 ст. 55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Разом з тим, у постанові про відмову у визнані потерпілими від 15.01.2026року доводів відносно заподіяння чи не заподіяння заявникам шкоди, слідчим ОСОБА_6 в порушення вимог ст. 55 КПК України не зазначено.

Зокрема, при винесенні постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_5 слідчим залишено поза увагою доводи, викладені у заяві про визнання їх потерпілими у кримінальному провадженні та докази долучені до неї щодо завдання їм моральної та майнової шкоди.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова від 15.01.2026 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 винесена слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_9 про відмову у визнанні їх потерпілими у кримінальному провадженні № 0000020 від 02.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 55, 220, 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 від 15.01.2026 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 та ОСОБА_5 потерпілими у кримінальному провадженні №60000020 від 02.01.2026 року скасувати.

Зобов`язати слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження № 60000020 від 02.01.2026 року розглянути повторно клопотання ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про визнання потерпілими від 05.01.2026 року, із врахуванням обставин зазначених у вказаній ухвалі, в порядку, визначеному ст.55 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Час та дата складання повного тексту ухвали 28.01.2026 року о 15 год. 15 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

місьрайонного суду ОСОБА_1