Справа № 505/167/26
Провадження №1-кп/505/587/2026
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м.Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі суду в м.Подільськ кримінальне провадження, внесеного 13 січня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Соболівка Котовського району Одеської області, зареєстрованого в по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 24 грудня 2019 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 25 жовтня 2023 року звільнений після відбуття строку покарання;

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2025 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи біля домогосподарства, розташованого за адресою по АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , виник умисел на незаконне проникнення на територію даного домогосподарства з метою відшукання алкогольних напоїв.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до території домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою з метою наживи, ОСОБА_3 у той же день та час, в порушення ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, яке полягає в порушені конституційного права громадян на недоторканість іншого володіння особи, передбачаючи при цьому суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, в супереч волі власника ОСОБА_4 , та не маючи на те відповідного дозволу, за відсутності визначених законом підстав, через металеву хвіртку пройшов на територію домоволодіння, де в подальшому, шляхом пошкодження фронтону, проник до приміщення горища вказаного домоволодіння, чим порушив конституційне право власника на недоторканість іншого володіння особи.

Окрім цього, 15 грудня 2025 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи біля домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , виник умисел на незаконне проникнення на територію вказаного домогосподарства з метою викрадення будь-якого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до території домоволодіння розташованого за вищевказаною адресою з метою наживи, ОСОБА_3 у той же день та час, в порушення ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, яке полягає в порушені конституційного права громадян на недоторканість іншого володіння особи, передбачаючи при цьому суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, в супереч волі власника ОСОБА_4 , та не маючи на те відповідного дозволу, за відсутності визначених законом підстав, через металеву хвіртку пройшов на територію домоволодіння, де в подальшому, шляхом пошкодження фронтону, проник до приміщення горища вказаного домоволодіння, чим порушив конституційне право власника на недоторканість іншого володіння особи. Перебуваючи в приміщенні горища, ОСОБА_3 скоїв дрібне викрадення чужого майна, а саме 40 кг нечищеного волоського горіха, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, а саме незаконне проникнення до іншого володіння особи.

19 січня 2026 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України.

Прокурор Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 22 січня 2026 року звернувся до Подільського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про розгляд обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно заяви від 20 січня 2026 року, складеної у присутності захисника ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, погоджується із встановленими дізнанням обставинами та не оспорює їх, ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження і згоден на розгляд обвинувального акту стосовно нього у спрощеному порядку за його відсутності.

Добровільність беззаперечного визнання вини ОСОБА_3 , його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності підтвердив своїм підписом захисник ОСОБА_6 , а тому вищезазначена заява сумнівів у її добровільності у суду не викликає.

Згідно заяви від 20 січня 2026 року, складеної потерпілою ОСОБА_4 , остання погодилася із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, вказала, що ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження та надали згоду на розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачений, в присутності захисника, беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків.

А тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї вини, дійшов висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 1 ст. 162 КК України, а саме незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Оскільки, ОСОБА_3 вчинив декілька тотожних кримінальних правопорушень, суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 162 КК України за епізодами незаконного проникнення до іншого володіння особи (10 жовтня 2025 року близько 17 год. 00 хв. - незаконне проникнення до приміщення горища вказаного домоволодіння, розташованої на території домогосподарства, яке належить ОСОБА_4 та 15 грудня 2025 року близько 17 год. 00 хв. - незаконне проникнення до горища домоволодіння, розташованого на території домогосподарства, яке належить ОСОБА_4 ), а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінальних проступків, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінальних проступків, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 162 КК України, а саме незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно з ст. 12 КК України є кримінальними проступками, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують ОСОБА_3 покарання відповідно до ст. 66 КК України: активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України: рецидив злочинів.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію сторони обвинувачення, та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкцій статі обвинувачення.

З огляду на вимоги ч.2 ст.65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків та злочинів.

На переконання суду саме таке покарання у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.369, 370, 373-374, 381, 382, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання в виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

На вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Подільський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: