Провадження № 1-кп/185/162/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглядаючи в період воєнного стану у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Під час судового розгляду прокурором було заявлено клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, оскільки строк дії його завершується 25.01.2026 року, до зазначеної дати немає можливості розглянути провадження по суті. Підстав для звільнення обвинуваченого з під варти немає. Ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були враховані при обрані та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу, не відпали: останньому пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого та тяжких злочинах, під загрозою можливого покарання обвинувачений може переховуватись від суду, знаходячись на свободі може перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, є ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення. Інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений надав медичні документи про його стан здоров`я. Захисник заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт за місцем проживання обвинуваченого в с.Веселе, оскільки ризики прокурором не доведені. Обвинувачений раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, у підзахисного наявне житло, тяжкі наслідки в результаті інкримінованих обвинуваченому злочинів не настали, що надає право на визначення застави у разі продовження тримання підзахисного під вартою.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріли провадження, суд встановив наступне:

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 завершується 25.01.2026 року, завершити розгляд кримінального провадження до вказаної дати неможливо.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.

На виконання вказаних вимог Закону судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів та особливо тяжкого злочину, покарання у разі доведеності вини останнього передбачено у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років. Тобто зазначений прокурором ризик про можливість переховування обвинуваченого від суду продовжує існувати, оскільки під загрозою можливого покарання обвинувачений може ухилитись від правосуддя.

Судове слідство за даним кримінальним провадженням розпочалось. Заявлений прокурором ризик ймовірних перешкод кримінальному провадженню з боку обвинуваченого у разі зміни запобіжного заходу продовжує існувати, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження, зокрема анкетних даних потерпілого, свідків, експертів, - існує ймовірність позапроцесуального незаконного впливу з боку обвинуваченого на вказаних учасників кримінального провадження, які ще судом не допитані.

Обвинувачення у вчиненні декількох кримінальних правопорушень підтверджує ймовірність схильності обвинуваченого до вчинення іншого кримінального правопорушення.

На даний час, встановлені судом ризики є актуальним, а інтереси суспільства, з огляду на тяжкість обвинувачення та особу обвинуваченого ОСОБА_3 переважають інтереси останнього, оскільки в разі ухилення обвинуваченого від суду під загрозою тяжкого покарання, будуть знівельовані завдання кримінального судочинства.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та стороною захисту в судовому засіданні не доведені. Надані медичні документи про незадовільний стан обвинуваченого підтверджують наявність певних захворювань у нього, проте не містять інформації про неможливість перебування обвинуваченого в установі попереднього ув`язнення. До того ж, надані документи підтверджують, що обвинувачений, перебуваючи в ДУ «ДУВП №4», отримує лікування.

Щодо ствердження захисника про відсутність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, суд зазначає наступне.

Кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду і оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають лише характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності вчинення ним дій, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі обставини, досліджені в ході судового засідання, у сукупності не дають достатніх підстав про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на інший, більш м`який.

Враховуючи вищенаведене, вислухавши думку сторін, суд дійшов висновку, що прокурором доведено, що обвинувачений представляє ризики рецидиву та втечі, а зазначені фактичні обставини та дані характеристики його особи суд вважає такими, що не стримуватимуть обвинуваченого ОСОБА_3 від порушення покладених на нього процесуальних обов`язків, спроби перешкоджати кримінальному провадженню, тому є підстави для продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 має бути продовжений.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 331, 177, 178, 183 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» - продовжити терміном на 60 днів, тобто до 23 березня 2026 року, включно.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт, - відмовити.

Строк дії ухвали до 23 березня 2026 року, включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1