ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , особи, відносної якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 кримінальне провадження №0000848 за апеляційною скаргою прокурора Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2025 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, за ознаками суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2025 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку залишено до набрання ухвалою законної сили.Вирішена доля речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в розмірі 26 646 грн. 70 коп.

Скасовано накладений арешт на речові докази, а саме: транспортний засіб марки «Mercedes-Benz S350» д.н.з. НОМЕР_1 та транспортний засіб «Nissan Rogue» д.н.з. НОМЕР_2 , що перебувають на зберіганні на території спеціального майданчика центру забезпечення ГУНП в Чернівецькій області та повернуто власникам або уповноваженим особам.

На вказану ухвалу надійшла апеляційна скарга прокурора Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9

Провадження№11-кп/822/356/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_10

Категорія: ч. 3 ст. 286 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню.

Твердить, що суд першої інстанції при призначенні виду примусових заходів медичного характеру не в повній мірі врахував Правила про застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, які затверджені МОЗ №992 від 31.08.2017 року.

Вказує, що у разі застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом,особа може самостійно,без супроводу медичного працівника залишати палату,відділення та спеціальний заклад.

Вважає,суд не врахував,що ОСОБА_6 , керуючи автомобілем, агресивно поводився, виїжджав на смугу зустрічного руху та рухався по ній, а перед вчиненням суспільно-небезпечного діяння, того ж дня, вчинив іншу дорожньо-транспортну пригоду.

Вважає, що у разі застосування цього більш м`якого виду нагляду ОСОБА_6 зможе безперешкодно залишити медичний заклад та вчинити інше суспільно-небезпечне діяння.

За таких обставин просив скасувати ухвалу в частині визначення виду нагляду та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Згідно ухвали, 09.03.2025, приблизно о 13 год. 30 хв., водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Nissan Rogue» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по автодорозі М-19 сполученням «Доманове Ковель Чернівці Тереблене», зі сторони м. Чернівці в напрямку смт. Глибока. Перебуваючи неподалік 523 км вищевказаної автодороги, водій ОСОБА_6 , неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, порушуючи вимоги осьової суцільної лінії 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки, здійснив виїзд керованого ним автомобіля на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки «Mercedes-Benz S350» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався в межах своєї смуги руху, зі сторони смт. Глибока в напрямку м. Чернівці.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля марки «Mercedes-Benz S350» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його пасажирці ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинено смерть.

Таким чином ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, доводи особи, відносної якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, його законного представника та захисника про відсутність підстав для скасування ухвали, допитавши свідка ОСОБА_13 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про те, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння,яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, прокурором не оспорюються,а тому апеляційний суд не наводить в ухвалі доводів на підтвердження таких висновків.

Сторона захисту апеляційних скарг не подавала,отже погодилась із рішенням суду про наявність підстав для застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусові заходи медичного характеру(ПЗМХ) застосовуються задля обов`язкового лікування особи,яка вчинила суспільно небезпечне діяння,яке підпадає під ознаки діяння,передбаченого особливою частиною ККУ, а також з метою запобігання вчиненню нею суспільно-небезпечних діянь.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.513 КПК України обов`язок визначення виду ПЗМХ покладено саме на суд .

Мотивуючи прийняте рішення, районний суд правильно вказав на необхідність врахування при визначення виду ПЗМХ трьох критеріїв: медичного(характер та тяжкість захворювання),юридичного(тяжкість вчиненого діяння) та соціального(ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб).

Саме на підставі оцінки цих трьох критеріїв у їх сукупності суд дійшов обгрунтованого висновку про достатність застосування до ОСОБА_6 ПЗМХ у виді вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Зокрема,суд зважив на те,що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння,яке підпадає під ознаки діяння,передбаченого ст.286 ч.3 КК України.

Суд надав оцінку обставинам,за яких це діяння настало і виснував,що факт керування ОСОБА_6 транспортним засобом із порушенням ПДРУ,внаслідок чого він допустив зіткнення з іншим автомобілем,водій і пасажир якого загинули,повністю доведений сукупністю досліджених доказів.

Якби особа була осудною,таке кримінальне правопорушення підпадало би під ознаки кримінального правопорушення,яке є необережним тяжким злочином,не пов`язаним із умисним посяганням на життя чи здоров`я інших осіб.

Суд зважив,що потерпіла ОСОБА_14 подала суду заяву про відсутність претензій до ОСОБА_6 ,оскільки їй повністю відшкодована шкода.

Отже,всупереч доводам прокурора,суд повною мірою врахував юридичний критерій при визначенні виду ПЗМХ.

Разом із тим,суд правильно зважив,що відповідно до висновку стаціонарної судово психіатричної експертизи №32 від 14.05.2025 року, ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням параноїдною шизофренією.

За своїм психічним станом на час вчинення суспільно небезпечного діяння та на час проведення експертизи не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними,а тому потребує застосування ПЗМХпоміщення у спеціалізований психіатричний заклад для надання стаціонарної психіатричної допомоги з метою його обов`язкового лікування та запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь (т.2 а.с.134-139).

Задля повної і об`єктивної оцінки медичного та соціального критерію суд першої інстанції допитав лікуючого лікаря ОСОБА_6 ОСОБА_15 , яка показала, що за час перебування у лікувальному закладі він поводив себе спокійно,дотримувався режиму.На момент розгляду справи районним судом стан ОСОБА_6 є стабільним.Вважала,що достатнім буде надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Під час апеляційного розгляду за клопотанням захисту долучено до справи довідку від 29.10.2025 року за підписом начальника Рівненської філії`Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ`Інститут судової психіатрії МЗО України» ,у якій зазначено,що за час перебування у філії ОСОБА_6 правила внутрішнього розхпорядку не порушував,приймає участь у лікуванні,стан його значно покращився,спокійний,не конфліктний(а.с.96).

За клопотанням захисту з метою оцінки стану ОСОБА_6 на час апеляційного розгляду апеляційний суд допитав як свідка ОСОБА_13 -лікуючого лікаря ОСОБА_6 з 02 вересня 2025 року,яка показала,що ОСОБА_6 почувається задовільно та є стабільним, усвідомлює свій стан та те діяння,яке він скоїв.

Протягом перебування в медичному закладі не було жодних порушень поведінки, з пацієнтами знаходить спільну мову, виконує інструкції персоналу, лікування отримує, зауважень по поведінці та по стану здоров`я на даний час немає, також немає стану маячення та галюцинацій.

Пояснила, що про випадки агресії здійнюються записи у історії хвороби,однак таких записів щодо ОСОБА_6 немає.

Вказала, що у разі постійного прийому медикаментів особа може перебувати у стані стійкої ремісії та вести звичний спосіб життя.

Показала, що вид нагляду- загальний та посилений- у закладі відрізняється лише спостереженням, лікування однакове, оскільки призначається за станом здоров`я, якихось додаткових ліків під час посиленого чи суворого нагляду не призначають. На даний час пацієнти з будь-яким наглядом, навіть зі звичайним, самостійно за межі відділення не виходять. Пацієнти зі звичайним наглядом можуть виходити на роботу, наприклад, на кухню, на підставі цивільно-правової угоди.

Також вказала, що по стану здоров`я суспільна небезпека ОСОБА_6 для нього самого та інших осіб наразі мінімальна.

Визначаючи вид ПЗМХ,суд також зважив на особу ОСОБА_6 , який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 повідомив,що не пам`ятає обставин діяння,однак щиро жалкує про його наслідки.

За змістом апеляційної скарги,прокурор посилався в обгрунтування своєї позиції фактично лише на юридичний критерій,однак закон зобов`язує суд враховувати і інші два обов`язкові критерії у сукупності із юридичним та таких вимог при визначенні ПЗМХ щодо ОСОБА_6 районний суд дотримався.

Наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують тих висновків,до яких дійшов районний суд на наслідками судового розгляду,а тому підстав для скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2025 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя доповідач: Судді:

_______________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3