Справа № 529/858/25
Провадження № 1-кп/529/134/25
ВИРОК

іменем України

13 жовтня 2025 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000300 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чапаєвка Диканського району Полтавської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, особи з інвалідністю з дитинства, не військовозобов`язаного, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статтею 125 КК України,

встановив:

07.09.2025 близько 19 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи неподалік Дібрівського дитячого садка ЗДО «Золотий вулик», розташованого по вул. Центральній, 10 в с. Діброва Полтавського району Полтавської області, в ході словесної сварки з неповнолітнім ОСОБА_4 , у присутності інших неповнолітніх дітей, умисно, схопивши лівою рукою потерпілого ОСОБА_4 за одяг та долонею правої руки наніс близько шести ударів по обличчю потерпілого.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_6 спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється. Вказав, що конфлікт між ним та неповнолітнім ОСОБА_4 виник через те, що останній образив його матір. Він вибачився перед потерпілим, шкоду не відшкодовував. Також вказав, що він навчається на 2 курсі ПТУ № 23, проживає з матір"ю, є інвалідом 3 групи.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що дійсно у присутності прокурора під час досудового розслідування обвинувачений просив вибачення, але це було вимушено і ознак щирості такого вибачення не було. Син ОСОБА_7 після нанесених обвинуваченим тілесних ушкоджень проходив амбулаторне лікування за призначенням лікаря і зараз продовжує приймати ліки. Жаліється на головні болі. Просить призначити покарання у виді громадських робіт.

Потерпілий ОСОБА_4 вказав, що він не вибачив обвинуваченого, просить призначити суворе покарання.

Враховуючи, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення частини 3 статті 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.

Отже, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за частиною 2 статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи покарання суд виходить з положень статтей 50, 65 КК України, в яких визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. При цьому, суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно частини 1 статті 66 КК України є визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно частини 1 статті 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до статті 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, ступінь суспільної небезпечності та наслідки скоєного, відомості про особу обвинуваченого, який має молодий вік, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, навчається, є інвалідом 3 групи, повністю визнав свою провину.

Також суд враховує позицію потерпілого та законного представника, які не пробачили обвинуваченому, не примирилися з останнім та просили призначити покарання у виді громадських робіт.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції, передбаченої частиною 2 статті 125 КК України, а саме у виді громадських робіт, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись статтями 349, 368, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Головуюча ОСОБА_1