УХВАЛА

Іменем України

06 листопада 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 19 серпня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001405, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у точно невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, однак не пізніше 11.07.2025, у ОСОБА_5 виник умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, усуненням перешкод, з корисливих мотивів.

З метою реалізації свого злочинного умислу та збагачення за рахунок здійснення зазначених кримінально-протиправних дій, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 15.07.2025 близько 18 год., на території АЗС «Укрнафта», що за адресою: м. Житомир, майдан Визволення, 1, у ході особистої зустрічі з особою залученою до конфіденційного співробітництва ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив останньому про свій намір організувати незаконне переправлення останнього через державний кордон України, запропонувавши при цьому ОСОБА_7 декілька способів здійснення цієї протиправної діяльності, а також різні суми грошової винагороди, яку необхідно йому надати для подальшої реалізації обраного ОСОБА_7 способу.

У подальшому, ОСОБА_5 , з метою збагачення за рахунок здійснення кримінально-протиправних дій, усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у період з 12.08.2025 по 03.11.2025, у ході телефонних розмов, листувань та особистих зустрічей з ОСОБА_7 , визначився із способом незаконного переправлення останнього через державний кордон України, який полягяв у перевезенні ОСОБА_7 захованим у перестінці автобуса міжнародного рейсового сполучення, серед особистих речей інших людей, через пункт пропуску у м. Устилуг Володимир-Волинського району Волинської області, а у подальшому до країни Польща та країни Словакія.

Крім цього, ОСОБА_5 у вказаний період часу неодноразово висловив ОСОБА_7 вимогу щодо надання йому останнім паспорта громадянина України для виїзду за кордон та суми грошової винагороди у розмірі 10000 доларів США, за організацію, керівництво, сприяння та усунення перешкод у незаконному переправленні ОСОБА_7 через державний кордон України.

Таким чином, з 15.07.2025 ОСОБА_5 розпочав організацію, керівництво та сприяння своїми порадами, вказівками та усунення перешкод у незаконному переправленні ОСОБА_7 через державний кордон України, з корисливих мотивів.

Не припиняючи своїх кримінально-протиправних дій направлених на організацію, керівництво та сприяння своїми порадами, вказівками та усунення перешкод у незаконному переправленні ОСОБА_7 через державний кордон України, ОСОБА_5 , у період з 03.11.2025 по 04.11.2025, у ході телефонних розмов та листувань з ОСОБА_7 , домовився про зустріч з останнім 04.11.2025 поблизу АЗС «Укрнафта», що розташована неподалік будинку № 2 по вул. проспект Миру у м. Житомирі.

У подальшому, 04.11.2025 о 12 год. 14 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 згідно попередньої домовленості зустрілись в обумовленому місці на парковці АЗС «Укрнафта», що розташована неподалік будинку № 2 по вул. проспект Миру у м. Житомирі, де о 12 год. 34 хв. ОСОБА_7 на вимогу ОСОБА_5 передав останньому свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а також імітаційні грошові кошти в сумі еквівалентній 10000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 04.11.2025 становить 420 000 гривень, однак о 12 год. 43 хв. злочинна діяльність ОСОБА_5 була припинена шляхом затримання останнього у порядку ст. 208 КПК України.

05 листопада 2025 року, у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити. Вказала, що існують ризики визначені ч. 1 ст. 177 КПК України. У разі застосування застави просила визначити розмірі у межах 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_4 вказав, що підозра є необґрунтованою, а ризики недоведеними. Просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У разі задоволення клопотання просив визначити заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 повідомив, що раніше працював у волонтерській організації. Вказав, що хотів заробити грошей для лікування. Визнав свою причетність до кримінального правопорушення, вину визнає часткво. На запитання повідомив, що має щомісячний дохід 20000,00-40000,00 грн.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК України).

З огляду на матеріали клопотання ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується доказами долученими до матеріалів клопотання.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий вказує на можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

Слідчий у клопотанні вказав, що бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду. Інших факторів, які впливають на ризик переховування слідчий не вказав. Слідчий суддя, враховуючи доводи слідчого, а також особисті характеризуючі дані підозрюваного, в тому числі про притягнення в минулому до кримінальної відповідальності, що свідчить про схильність до порушення Закону, приходить до переконання про реальність ризику визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик визначений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та які наразі органом досудового розслідування не встановлені.

Відповідно до матеріалів клопотання слідчого, підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх, зокрема на осіб з якими він підтримував зв`язок у ході цієї злочинної діяльності, а отже ризик визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним.

Ризик визначений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України орагном досудового розслідування не доведено.

Слідчим в клопотанні, а прокурором в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_5 неодноразово був притягнутий до кримінальної відповідальності в минулому, за вчинення злочинів майнового характеру, що може свідчити про те, що вчинення даного роду кримінальних правопорушень є способом отримання джерел доходів для прожиття, що підтверджує ризик визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оцінюючи в сукупності тяжкість та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який є громадянином України, раніше не судимий в силу вимог ст.89 КК України, має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, а також беручи до уваги стан здоров`я підозрюваного, який має вроджені вади органів зору, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

На переконання слідчого судді прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначені вище обставини, на думку слідчого судді наявні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідає особі підозрюваного, буде співмірним з існуючими ризиками і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.

На викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування до 05.01.2026 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1) заборонити цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням випадків необхідності рятування життя та здоров`я під час повітряної тривоги перебування в укритті;

2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із заявником ОСОБА_7 та свідками кримінального провадження № 0001405 коло яких визначить прокурор та слідчий;

5) при наявності здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон до органів Державної міграційної служби, про що документально повідомити слідчого, прокурора або суд;

6) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Визначити строк дії обов`язків з моменту оголошення ухвали до 05.01.2026 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1