Справа № 202/8253/25
Провадження № 1-кс/202/6382/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
05 вересня 2025 року місто Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Середнє Ужгородського району Закарпатської області, громадянина України, який має вищу освіту, є розлученим, має двох дітей 2013 та 2017 року народження, інвалід третьої групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -
Слідчий відзначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується протоколами допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, протоколом огляду грошових коштів, протоколом затримання ОСОБА_9 .
Слідчий вважає наявними ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків або інших підозрюваних, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі і яке має значний суспільний резонанс, так як пов`язано з переправленням чоловіків через державний кордон під час воєнного стану. З метою уникнення кримінальної відповідальності може втекти за межі території України. Крім того, на цей час не встановлені та не допитані всі свідки правопорушення, тому він може здійснювати на них незаконний вплив.
На думку слідчого, застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
За цих підстав слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів та визначити йому заставу в розмірі 165 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав.
Підозрюваний та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, вважали підозру необґрунтованою, в нього не було змови з іншими підозрюваними та корисливого мотиву. Просили врахувати, що підозрюваний є інвалідом третьої групи та застосувати домашній арешт або визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів.
Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази, якими обґрунтовується клопотання слідчого, приходить до висновку, що таке клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне:
Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною першої статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя враховує, що 04 вересня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.
Визначаючи обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, слідчий суддя виходить із того, що обґрунтована підозра це такий стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення або навіть винесення вироку.
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішеннями у справах "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства", "Лабіта проти Італії", "Мюррей проти Сполученого Королівства", "Ільгар Маммадов проти Азербайджану", "Нечипорук і Йонкало проти України", термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостеи?, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою. Підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням.
Тож на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а визначає лише чи є причетність підозрюваного до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується, насамперед, протоколами допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення осіб для впізнання, протоколом огляду та вручення грошових коштів, протоколом затримання ОСОБА_9 , у якого були вилучені грошові кошти, отримані за переправлення особи через державний кордон.
Отже, незалежно від подальшої доведеності підозри ОСОБА_4 чи правової кваліфікації інкримінованого йому діяння, сукупність досліджених у судовому засіданні доказів свідчить, що він є причетним до організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, оскільки на нього вказує свідок.
Також слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинити інше правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Слідчий суддя звертає увагу, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).
При цьому серйозність покарання є істотною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» зазначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, в будь-якому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок вчинення злочину. Цей фактор можна вважати виправданим та необхідним якщо наявні підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою.
В контексті цього слідчий суддя вважає, що про вагомість ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та вчинення нового кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, свідчить те, що ОСОБА_4 небезпідставно підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.
За обставинами самого інкримінованого правопорушення підозрюваний має зв`язки, за допомогою яких може перетнути державний кордон та залишити територію України.
Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що четвертий рік триває збройна агресія російської федерації, спрямована проти незалежності та державного суверенітету України, через що введений воєнний стан та оголошено мобілізацію.
Тому кримінальне правопорушення, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , а саме незаконне переправлення через державний кордон чоловіків призовного віку, не лише порушує встановлений правопорядок перетину державного кордону, а має негативні наслідки для національної безпеки та оборони країни, а відповідно створює загрозу для її державного суверенітету, що свідчить про особливу суспільну увагу до таких злочинів.
Наявність зв`язків для переправлення осіб через державний кордон та бажання отримання прибутку може спонукати підозрюваного до вчинення аналогічних правопорушень.
Отже, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній із метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, дійсно може вдатися до відповідних дій, оскільки матеріалами досудового розслідування підтверджується, що він обізнаний про те як усупереч установленому порядку перетнути державний кордон та виїхати за межі території України під час воєнного стану.
Крім того, слідчий суддя враховує, що правопорушення було вчинено за попередньою змовою групою осіб, на цей час у кримінальному провадженні не проведені всі слідчі (розшукові) дії, зокрема не встановлені всі свідки та інші особи, які можуть бути причетними до кримінального правопорушення, тому підозрюваний може здійснювати на свідків та інших підозрюваних незаконний вплив із метою не викриття його у вчиненні кримінального правопорушення.
Слідчий суддя відзначає, що в даному випадку суспільний резонанс і суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому обґрунтовано підозрюють ОСОБА_4 , у сукупності з даними про особу підозрюваного, участь якого в такому злочині згідно з пред`явленою йому підозрою полягала в безпосередній зустрічі на території м. Ужгород Закарпатської області осіб, яких підшукували ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , та наданні їм порад, вказівок щодо перетину кордону України, зокрема місць та способу безперешкодного перетину, а також одержанні в прикордонній зоні частини оплати від таких осіб за організацію незаконного переправлення через державний кордон України, є достатньо суттєвими елементами при оцінюванні ризику переховування, незаконно впливу на інших осіб та вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.
Окрім тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу також враховує вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, є розлученим, зі слів має двох малолітніх дітей, офіційно не працює, є інвалідом третьої групи.
Оцінюючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя вважає, що більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, не зможе запобігти установленим ризикам, оскільки підозрюваний не буде обмежений у свободі пересування та комунікації з іншими особами до такого ступеня, що може забезпечити його належну процесуальну поведінку з огляду на те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не має міцних соціальних зв`язків, обізнаний про шляхи незаконного перетину державного кордону.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що тримання ОСОБА_4 під вартою протягом певного строку під час досудового розслідування є виправданим.
Тому клопотання слідчого можливо задовольнити, застосувавши до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб під час воєнного стану та мобілізації тяжкого кримінального правопорушення - незаконного переправлення особи через державний кордон.
Згідно з матеріалами досудового розслідування ОСОБА_4 разом з іншими підозрюваними міг мати налагоджену схему незаконного переправлення чоловіків через державний кордон за значну плату, що підтверджується вилученням отриманих від ОСОБА_8 грошових коштів у сумі 6500 доларів США у ОСОБА_9 , який узгоджував свої дії по телефону з ОСОБА_4 , який, виконуючи свою роль, зустрів у м. Ужгороді ОСОБА_7 для подальшого його незаконного переправлення через державний кордон.
Тож застава у межах, визначених у п. 2 ч. 1 ст. 182 КПК України для тяжких злочинів, не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
З урахуванням майнового і сімейного становища підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, всіх інших обставин кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 необхідно визначити розмір застави - 165 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 499 620 грн. (165 х 3028 грн.), яка може бути внесена у будь-який момент до 01 листопада 2025 року включно.
На переконання слідчого судді, такий розмір застави зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є непомірним для підозрюваного з огляду на його вік, сімейний і майновий стан, спосіб його життя та рід занять.
Крім того, застосовуючи стосовно підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя також вважає за необхідне відповідно до частини 5 статті 194 КПК України покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України.
Керуючись ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196-197 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання 03 вересня 2025 року.
Одночасно визначити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 165 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 499 620 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в будь-який момент протягом дії ухвали до 01 листопада 2025 року включно.
Покласти на ОСОБА_4 у разі внесення застави на строк до 01 листопада 2025 року включно наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали до 01 листопада 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11