Справа № 354/944/25
Провадження № 1-кс/354/25/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року м. Яремче

Слідча суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Яремчанського відділу Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Яремчанського міського суду Івано-Франківської області клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави у кримінальному провадженні № 0000019 від 30.05.2024 за ч. 4 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и л а :

Старший слідчий СВ відділення поліції №1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, майор поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з клопотанням, яке погоджено з прокурором Яремчанського відділу Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави.

В обґрунтування клопотання зазначає те, що відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 розділу ІІ Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Пунктами 9, 11 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 передбачено, що підприємство/відокремлений підрозділ підприємства/фізична особа-підприємець, яке/який/яка відповідно до законодавства України приймає до обслуговування платіжні інструменти з метою проведення оплати вартості товарів чи послуг з використанням платіжного термінала (включно зі з`єднаним чи поєднаним із реєстратором розрахункових операцій має право за рахунок готівкової виручки або готівки, отриманої в надавача платіжних послуг, надавати держателю платіжного інструменту (якщо така послуга передбачена правилами відповідної платіжної системи/еквайром) послуги з видачі готівки з друкуванням розрахункового документа, а також, але не виключно, із надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти та відображенням таких операцій у книзі обліку розрахункових операцій або розрахунковій книжці у разі їх використання. Готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі. Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Відповідно до частини 2 Статуту акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі АТ «Укрзалізниця»), затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 02.09.2015 № 735, із змінами, вказане товариство утворене як акціонерне товариство, 100 % акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовані шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Пунктом 12 частини 7 Статуту АТ «Укрзалізниця» передбачено, що предметом його діяльності, серед іншого, є діяльність із зберігання та складування всіх видів вантажів, зокрема тих, що перебувають під митним контролем, а також вантажобагажу, багажу та ручної поклажі пасажирів.

Згідно підпункту 2.2.2 пункту 2.2 Положення про виробничий підрозділ вокзал станції Івано-Франківськ філії «Вокзальна компанія» АТ «Укрзалізниця» (далі виробничий підрозділ), основними завданнями виробничого підрозділу, серед іншого, є отримання прибутку від здійснення господарської діяльності.

Підпунктом 3.1.12 пункту 3.1 Положення встановлено, що виробничий підрозділ, відповідно до покладених на нього завдань та в межах компетенції, здійснює, в тому числі функції зберігання ручної поклажі в автоматизованих та стаціонарних камерах схову.

Відповідно до пункту 1.10 Положення, у прямому виробничому та адміністративному підпорядкуванні виробничого підрозділу знаходяться структурні підрозділи (функціональні, вокзали, виробничі дільниці).

Розділом 2 Технологічного процесу з надання послуг пасажирам та організації роботи вокзалу станції Яремче виробничого підрозділу «Вокзал станції Івано-Франківськ» (далі Технологічний процес) встановлено, що вокзал станції Яремче комплекс спеціальних споруд, приміщень, обладнання, який призначений для обслуговування пасажирів, надання їм послуг та розміщення персоналу.

У відповідності до пункту 3.5 розділу 3 Технологічного процесу, для зберігання ручної поклажі пасажирів на вокзалі станції Яремче працює стаціонарна камера зберігання ручної поклажі на 50 місць. Керівництво роботою камери зберігання ручної поклажі, контроль за санітарно-технічним і протипожежним станом приміщень, за організацію обслуговування пасажирів камерами зберігання, за виконання кожним працівником технологічного процесу, покладено на начальника вокзалу.

Підпунктом 3.5.1 пункту 3.5 розділу 3 Технологічного процесу передбачено, що при зверненні пасажира до камери схову, черговий по вокзалу серед іншого:

-отримує від пасажира плату за оголошений термін зберігання речей;

-здійснює операцію з отримання фіскального чеку з відповідною сумою та його копію через реєстратори розрахункових операцій (РРО) «MINI-Т400.МЕ»;

-бере жетон, що складений з двох однакових частин, прикріплює одну частину жетону (дублікат) та копію фіскального чеку до речей;

-видає пасажиру фіскальний чек, здачу та другу частину жетону;

-вносить запис в книгу «Обліку прийому/видачі ручної поклажі», із зазначенням часу і дати прийому, кількістю місць, № фіскального чеку, № жетона; суми оплати, ПІП пасажира; номера телефону (за згодою пасажира).

Згідно вимог розділу 5 Технологічного процесу, щоденно, після робочої зміни, черговий по вокзалу проводить інкасацію грошових коштів, формує інкасаторську сумку і здає касиру ПКУЦОП згідно встановленого графіку здачі виручки. Необхідні форми звітності подаються в бухгалтерію ВП вокзал станції Івано-Франківськ у встановлені терміни. Облік здачі виторгу ведеться начальником вокзалу.

Розділом 8 Технологічного процесу передбачено, що загальне управління вокзалом станції Яремче здійснює начальник вокзалу, який несе відповідальність за виконання завдань, покладених на вокзал керівництвом ВП вокзал станції Івано-Франківськ.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно наказу начальника ВП «Вокзал станції Івано-Франківськ» філії «Вокзальна компанія» АТ «Українська залізниця» №68/ос від 29.08.2024 та письмового контракту з працівником №1 (далі - Контракт), термін дії якого було продовжено до 28.02.2026, ОСОБА_4 , переведено з 01.09.2024 з посади чергового по кімнаті відпочинку пасажирів на посаду начальника вокзалу станції Яремче ВП «Вокзал станції Івано-Франківськ» філії «Вокзальна компанія» АТ «Українська залізниця» (далі - вокзал станції Яремче).

Обов`язки ОСОБА_4 як начальника вокзалу станції Яремче, передбачені в пункті 2.2 розділу 2 Контракту.

Також Розділом 5 Контракту передбачено, що ОСОБА_4 , як начальник вокзалу станції Яремче несе відповідальність відповідно до законодавства України, локальних актів Роботодавця та цього Контракту за шкоду, заподіяну АТ «Укрзалізниця» внаслідок порушення покладених на неї трудових обов?язків; незаконне отримання, використання, розголошення у будь-якій формі державної таємниці, комерційної таємниці, конфіденційної або службової інформації АТ «Укрзалізниця» (інформації з обмеженим доступом) згідно з законодавством України тощо.

У випадку недотримання вимог зазначених актів, ОСОБА_4 несе кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність згідно з вимогами чинного законодавства.

Таким чином, ОСОБА_4 , як начальник вокзалу станції Яремче, в період з 01.09.2024 по даний час, обіймає постійну посаду, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а отже була наділена статусом службової особи в розумінні ч. 3 ст. 18 КК України та пункту 1 примітки до статті 364 КК України.

Окрім цього, 01.09.2024 між начальником ВП «Вокзал станції Івано-Франківськ» філії «Вокзальна компанія» АТ «Українська залізниця» та ОСОБА_4 , як начальником вокзалу станції Яремче з іншої сторони, укладено письмовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, у відповідності до пункту 1 якого ОСОБА_4 зобов`язана: бережно відноситись до довірених їй грошових і матеріальних цінностей та вживати всі заходи для відвернення збитків; своєчасно повідомляти адміністрацію про всі обставини, які загрожують збереженню повірених їй грошей та матеріальних цінностей; вести облік, складати і подавати у встановленому порядку товарогрошові та інші звіти і залишок повірених їй грошових і матеріальних цінностей.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який надалі безперервно продовжувався та діє по даний час.

У ОСОБА_4 у невстановлений під час досудового розслідування час, однак не пізніше 05.02.2025, як у начальника вокзалу станції Яремче, виник злочинний умисел на привласнення частини готівкових коштів, які чергові по даному вокзалу отримують від відвідувачів за надання послуг із зберігання багажу в кімнаті зберігання багажу, яка знаходиться на першому поверсі приміщення вокзалу станції Яремче, за адресою: м. Яремче, вул. Свободи, 268 Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Переслідуючи корисливий мотив і мету особистого збагачення, а також усвідомлюючи неможливість самостійної реалізації вказаного вище свого злочинного наміру та прагнучи його досягти, ОСОБА_4 вирішила залучити в різний проміжок часу, до своєї протиправної діяльності підлеглих їй працівниць чергових по вокзалу станції ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які обіймали постійні посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а отже, як і ОСОБА_4 , були наділені статусом службової особи в розумінні ч.3 ст.18 КК України та пункту 1 примітки до статті 364 КК України.

Так, не пізніше 05.02.2025, ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище і надані їй службові повноваження начальника вокзалу станції Яремче, реалізовуючи свій злочинний план, запропонувала черговим по вокзалу станції Яремче ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , спільно привласнювати частину необлікованих готівкових коштів, отриманих ними під час кожного їх добового чергування за зберігання багажу пасажирів, на що останні, переслідуючи мету особистого збагачення, погодились.

В подальшому, в різні періоди часу, чергові по вокзалу станції Яремче, діючи за попередньо узгодженим із ОСОБА_4 спільним злочинним планом, перебуваючи добовому чергуванні у вокзалі станції Яремче та виконуючи свої функціональні обов`язки чергових по вказаному вокзалу, умисно не здійснювали на реєстраторі розрахункових операцій (РРО) реєстрацію усіх розрахункових операцій при наданні послуг із зберігання багажу відвідувачів та не фіксували в офіційних документах вокзалу прізвища усіх відвідувачів кімнати зберігання багажу і суми отриманих від них готівкових коштів, при цьому, для власного обліку та неофіційної звітності для ОСОБА_4 , записували прізвища усіх відвідувачів кімнати зберігання багажу та суми отриманих від них усіх готівкових коштів за зберігання їх багажу в своєму особистому блокноті.

Надалі, отримані вказані вище необліковані готівкові кошти передавали ОСОБА_4 , частину з яких остання на власний розсуд повертала черговим по вокзалу в якості «винагороди», а решту забирала собі.

Встановлено, що начальник вокзалу станції Яремче ОСОБА_4 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно за попередньою змовою із своїми підлеглими працівницями черговими по вокзалу станції ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , повторно, в умовах воєнного стану, в період часу з 05.02.2025 по 01.08.2025, заволоділа разом із вказаними особами грошовими коштами філії «Вокзальна компанія» АТ «Українська залізниця» на загальну суму 568 788,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненим повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

20.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні №0000019 доказами, зокрема: рапортом оперативного працівника Надвірнянського РВ УСБУ в Івано-Франківській області від 22.05.2024; протоколами за результатами проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; протоколами про результати проведення НСРД аудіо-,відеоконтролю осіб; протоколом огляду речей і документів (мобільного телефону); висновком експертів №29/10-25 комісійної судової економічної експертизи та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Таким чином, досудовим розслідуванням зібрано вагомі докази, які свідчать про те, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, і цей ризик є реальним, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років і вона усвідомлює неминучість покарання за вчинення такого кримінального правопорушення, у разі доведення її вини під час судового розгляду.

- п. 3 - незаконно впливати на інших підозрюваних ( ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ), і цей ризик є також реальним, оскільки підозрювана ОСОБА_4 по даний час працює начальником вокзалу станції Яремче та є безпосереднім керівником ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , має прямий вплив на них, в тому числі із залученням керівництва ВП «Вокзал станції Івано-Франківськ», а відносно ОСОБА_8 і ОСОБА_11 , то ОСОБА_4 є колишнім керівником цих двох осіб, вони знайомі між собою і підтримують дружні відносини.

Враховуючи вище наведені ризики, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання чи у вигляді особистої поруки, не можливе.

Звертає увагу, що, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального корупційного правопорушення, внаслідок якого спричинено шкоду філії «Вокзальна компанія» АТ «Українська залізниця» на загальну суму 568788 грн, яка на даний час не відшкодована, відтак застава у розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, слідчий просить відповідно до абз. 2 ч. 5 ст.182 КПК України призначити підозрюваній ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі сто сімдесят одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 569 088,00 гривень.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав з мотивів викладених в ньому. Звернув увагу на те, що ОСОБА_4 підозрюється у корупційному злочині, скоєному в умовах воєнного стану.

Підозрювана та захисник у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечили, вказавши на безпідставність наведених в ньому ризиків. Захисник просив врахувати, що підозрювана не планує переховуватися від слідства чи впливати на підлеглих працівників, є мамою двох дітей, проживає в м. Яремче та має стійкі соціальні зв`язки. Поряд з цим просив врахувати матеріальний стан підозрюваної, який не дозволяє їй внести заставу у розмірі, в якому просить прокурор, та долучив підтверджуючі документи. Повідомив про наявність у неї неповнолітньої дитини-інваліда. Вважає, що є інші способи забезпечити відшкодування завданої шкоди, а запобіжний захід достатньо обрати у виді особистого зобов`язання. Якщо суд все ж таки прийде до переконання про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, то просив визначити її розмір в сумі 66 560,00 грн, тобто 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши прокурора, підозрювану, захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів клопотання вбачається, що 20 січня 2026 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності (ч. 2 ст. 182 КПК України).

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України містить застереження про те, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Застава в жодному разі не виконує функції покарання особи або ж відшкодування збитків, адже обрання цього заходу не означає доведення її вини, натомість її розмір повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в такому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Кримінальний процесуальний закон саме на слідчого суддю (суд) покладає обов`язок під час визначення розміру застави перевіряти, чи він не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою вона може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану.

Таким чином необхідно виокремити обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу у вигляді застави та визначенні її розміру, серед яких: спосіб життя періодичність перетину кордону, наявність у підозрюваного соціальних зв`язків поза межами країни тощо; сім`я та особи на утриманні для призначення застави суд обов`язково повинен врахувати наявність на утриманні непрацездатних осіб або дітей; наявність або відсутність у підозрюваного постійного місця роботи або законних джерел доходу (розмір офіційної заробітної плати, надходження від дивідендів, депозити в банках тощо); житло наявність у підозрюваного власного житла або такого, яке він законно орендує.

Слідча суддя приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого підозрюваного, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у підозрюваного.

У рішенні в справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022 (заява23312/15) Суд вважав, що,

зосереджуючись на розмірі шкоди, не здійснивши ретельної оцінки всіх відповідних факторів, у тому числі її спроможність сплатити визначений розмір застави, і відсутність задовільного пояснення, чому застава була визначена у такому надзвичайно великому розмірі, національні суди не дотрималися зобов`язання навести відповідне та достатнє обґрунтування для своїх рішень про визначення розміру застави, як вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції.

У рішенні «Магнурас проти Іспанії» від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання.

Слідча суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Окрім того, відповідно до примітки ст. 45 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 191 КК України, у випадку його вчинення шляхом зловживання посадовим становищем є корупційним.

Наведені обставини у взаємозв`язку з іншими обставинами можуть бути підставою та мотивом для підозрюваної переховуватися від слідства та суду, а твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_4 не має наміру переховуватися, не спростовують висновків слідчого судді щодо об`єктивного існування такого ризику.

Враховуючи вище наведені ризики, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки, не можливе, оскільки не може запобігти зазначеним ризикам, враховуючи те, що до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною ОСОБА_4 , покладених на неї обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Крім того, суспільство, особливо в час війни, є особливо чутливим до вчинення посадовими, службовими особами корупційних правопорушень, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу може негативно вплинути та визвати резонанс у суспільстві.

З огляду на вищенаведене, слідча суддя дійшла висновку, про доведеність прокурором наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, відтак до підозрюваної слід застосувати запобіжний захід у виді застави.

Також слідчою суддею у даному провадженні встановлено, що відповідно до клопотання про обрання запобіжного заходу, підтриманого прокурором, необхідність визначення застави в розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, обгрунтовується виключно тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та розміром ймовірної заподіяної майнової шкоди. При цьому розмір застави, на визначенні якого наполягає прокурор, фактично тотожний розміру імовірної майнової шкоди.

Згідно долучених захисником документів, підозрювана має неповнолінтю доньку- інваліда, позитивно характеризується на роботі, її дохід за 2025 рік становить 230458,29 грн.

Такі обставини не дають підстав для висновку, що підозрювана має реальну фінансову можливість сплатити заставу у сумі 569 088,00 грн.

З урахуванням обставин скоєння злочину та враховуючи характеризуючі дані особи підозрюваної, її майновий стан, наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей, з врахуванням принципів розумності і співмірності, вважаю необхідним вийти за максимальну межу розміру застави, що передбачена п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, та визначити щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на неї додаткових обов`язків, і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193-194, 196, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

у х в а л и л а :

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задоволити частково.

Застосувати у кримінальному провадженні № 0000019 від 30.05.2024 щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 (сто) прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 332 800 (триста тридцять дві тисячі вісімсот) гривень, яка може бути внесена, як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок:

одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ м. Київ, МФО: 820172, р/р: 2265.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_4 виконувати наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України на строк до 21 березня 2026 року включно:

1)прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2)не відлучатися із м. Яремче Надвірнянського району Івано-Франківської області, в якому вона на даний час зареєстрована та проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_8 і ОСОБА_11 та спілкуватись з підозрюваними ОСОБА_10 і ОСОБА_9 виключно зі службових питань, пов`язаних з їх трудовою діяльністю на вокзалі станції Яремче;

5)у разі наявності діючого паспорта для виїзду за кордон чи інших документів, що дають право на виїзд з України, здати їх на зберігання до відповідних органів державної влади.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Яремчанський відділ Надвірнянської окружної прокуратури.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня оголошення ухвали, а підозрюваною протягом 5 днів з дня вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено о 10:00 год 23.01.2026.

Слідча суддя: ОСОБА_12