Номер провадження 1-кп/754/1142/25
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференц зв"язку, в залі суду в місті Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000767 від 12.03.2025 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -

за участю сторони обвинувачення: - прокурора ОСОБА_4

за участю сторони захисту: - обвинуваченого ОСОБА_3 ,

- захисника ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що 27.12.2025 року закінчується строк дії запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, а тому заявив клопотання про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. При цьому, прокурор зазначив, що на даний час продовжують існувати ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений спробує переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, ухилятиметься від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечував, просив змінити обраний запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з обмеженням волі, а саме на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 доводи захисника підтримав.

Заслухавши доводи прокурора, думку захисника та обвинуваченого, судом встановлено таке.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 29.10.2025 року строк тримання під вартою ОСОБА_3 спливає 27.12.2025 року.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу та позицію захисту, судом встановлено таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі його продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Зокрема, доказами на обґрунтування ризиків, заявлених прокурором, можуть бути: незаконний вплив на свідка, підтверджений документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю, тощо.

Прокурор, розкриваючи ризик переховування, посилається, як на тяжкість можливого покарання, що передбачає позбавлення волі на строк від 7 (семи) до 15 (п`ятнадцяти) років, так і на докази, які були раніше долучені до кримінального провадження.

Існування цього ризику, на переконання суду, пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 .

Так, у разі визнання ОСОБА_3 винним в інкримінованих йому злочинах, останній повинен буде понести виключно реальне покарання у виді позбавлення волі.

Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризик переховування від правосуддя, суд також оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 (сімейного стану, роботи, місця проживання, засобів до існування) і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним, вважаючи на особистість обвинуваченого та тяжкість ймовірного покарання за ч. 1 ст. 115 КК України, санкція статті якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 (семи) до 15 (п`ятнадцяти) років.

Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, який з часом зменшився, але продовжує існувати.

З огляду на те, що потерпілий та свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитуватися, з великою ймовірністю також існує ризик незаконного на них впливу.

При вирішенні питання про можливе продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор посилається на те, що жодний інший запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам.

Суд уважно ставиться до того, що зі спливом часу продовження запобіжного заходу потребує більшого обґрунтування тих ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, і що прокурор повинен надавати додаткові підстави щодо цього питання, проте вже надані прокурором доводи існуючих ризиків дозволяє суду прийти до висновку, що існуючий запобіжний захід цілком відповідає встановленим ризикам та особі обвинуваченого.

Застосування щодо ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, а також впливу на свідків та потерпілого у даному провадженні.

Таким чином, зважаючи на доволі високий ризик переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду, ймовірність впливу на свідків та потерпілого, дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідною для запобігання їх реалізації у майбутньому.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави судом не визначається.

Керуючись ст.ст. 314, 182, 183, 331, 334 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Застосований до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, - до 24 години 00 хвилин 19 лютого 2026 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали надіслати до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1