Справа № 611/1150/25
Провадження 1-кс/611/71/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року слідчий суддя Барвінківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкове клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеного 29.11.2025 до ЄРДР за № 0000038,

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2025 року до провадження слідчого судді Барвінківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 28.11.2025 у військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 в приміщенні відділення №1 автоперевізника «Нова пошта», розташованої за адресою: вул. Базарна, 8, м. Барвінкове, Ізюмський район, Харківська область, а саме: речовину рослинного походження, темно-зеленого кольору, висушену та поліетиленовий пакет з пральним порошком.

Клопотання обґрунтовано тим, що до сектору дізнання відділення поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшли матеріали про те, що 28.11.2025 о 17:12 в приміщенні відділення № 1 автоперевізника "Нова пошта", яке знаходиться за адресою: вул. Базарна, 8, м. Барвінкове, Ізюмський район, Харківська область під час огляду посилки, яку отримав військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, темно - зеленого кольору, висушену.

28.11.2025 вилучені в ході огляду місця події поліетиленовий пакет з пральним порошком; згорток рослинного походження схожий на коноплю в полімерному пакеті визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

Відомості за вказаним фактом у відповідності до вимог норм чинного КПК України внесені 29 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Постановою дізнавача сектору дізнання ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 29 листопада 2025 року вищевказані предмети визнано речовими доказами, у зв`язку з чим, прокурор, з метою забезпечення збереження речових доказів, просить суд накласти арешт на вказане вище майно.

Сторона кримінального провадження, яка подала клопотання прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 просив провести розгляд клопотання без його участі, що слідчий суддя вважає за можливе.

Дізнавач СД відділення поліції № 1 Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 також надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, що слідчий суддя вважає за можливе.

Фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, не проводилось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить такого.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що у ОСОБА_4 , який перебував в приміщенні «Нової пошти», розташованої за адресою: вул. Базарна, 8, м. Барвінкове, Ізюмський район, Харківська область, під час огляду посилки, яку отримав останній, було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, темно - зеленого кольору, висушену та поліетиленовий пакет з пральним порошком.

28.11.2025 вилучені в ході огляду місця події поліетиленовий пакет з пральним порошком; згорток рослинного походження схожий на коноплю в полімерному пакеті визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Частина 5 статті 171 КПК України передбачає, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження при вирішенні питання про накладення арешту на майно докази, беручи до уваги те, що дані речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, можуть мати важливе доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки можуть містити відомості, які дадуть можливість відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, а також з метою притягнення до відповідальності винних осіб в міру їх вини, враховую наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відсутність можливих наслідків арешту для інших осіб, розумність та співрозмірність, застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження є можливим.

Частина вказаних речей, а саме: поліетиленовий пакет з пральним порошком, потребують додаткового огляду та експертного дослідження, і у подальшому можуть бути використані як речові докази у даному кримінальному провадженні, що є підставою для їх арешту та подальшого збереження в матеріалах кримінального провадження або спеціальних обладнаних приміщеннях для зберігання, після проведення експертиз та відповідних досліджень.

Зважаючи на те, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на зазначене вище майно, враховуючи можливість забезпечення належного зберігання речей, які можуть бути предметами кримінального правопорушення та могли зберегти на собі його сліди, вбачаю достатні обґрунтовані підстави для задоволення даного клопотання в частині накладення арешту на поліетиленовий пакет з пральним порошком.

Щодо арешту іншого майна слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Отже, системний аналіз ч. 7 ст. 236 КПК України вказує на те, що законодавець не відносить до тимчасово вилученого майна речі, які вилучені законом з обігу.

Зважаючи на те, що у цьому конкретному випадку вилучені речовини прокурор зазначає як такі, які зовні схожі на наркотичні, а тому відносяться саме до предметів, які вилучені законом з обігу, а тому вони не можуть вважатися тимчасово вилученим майном і не потребують обов`язкового накладення на них арешту слідчим суддею.

Варто зауважити, що арешт майна є одним із заходів забезпечення збереження речових доказів, тому ненакладення арешту не є безумовною підставою для визнання таких доказів недопустимими.

Зазначене узгоджується із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 28.08.2024 у справі № 178/1051/22 (провадження № 51-1873км24).

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання в частині накладення арешту на речовину рослинного походження, темно - зеленого кольору, висушену, задоволенню не підлягає.

Слідчий суддя роз`яснює, що після того, як буде забезпечена мета, для забезпечення якої накладається арешт, сторони мають право у порядку, визначеному ст.174 КПК України, звернутися із клопотанням про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст.98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна в рамках досудового розслідування, внесеного 29 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, наступного майна: поліетиленовий пакет з пральним порошком, який було поміщено до полімерного пакету № NPU 5936477.

Поліетиленовий пакет з пральним порошком, після проведення судової експертизи дослідження матеріалів речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», направити для зберігання до ЛМТЗ ГУНП в Харківській області за адресою: вул. Молочна, 40, м. Харків.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали вручити та/або направити дізнавачу, прокурору та іншим особам, що присутні під час її оголошення або приймали участь під час розгляду клопотання.

На ухвалу слідчого судді, може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду, за правилами статті 173 КПК України, протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення ухвали протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_6