У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000953.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7 ,

підозрюваний - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 вересня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10.11.2025 р., з визначенням застави у розмірі 1 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 5 147 600 грн., за умови внесення якої покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити слідчому у задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою а тому підлягає скасуванню.

Захисник вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені. Ризик переховування від слідства та суду зводиться до абстрактних посилань на кваліфікацію правопорушення як особливо тяжкого, суворість можливої санкції та загальні припущення. Ризик незаконного впливу на свідків не конкретизований, слідчим не доведено жодного каналу чи засобу потенційного тиску на свідків. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є надуманими, не відповідають процесуальному стандарту конкретності та індивідуалізації ризику, сторона обвинувачення не навела жодного факту, що підозрюваний порушував процесуальну дисципліну. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення відсутній або нівелюється застосуванням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Захисник вказує на те, що існування ризиків, може бути нівельоване менш обтяжливими засобами, зокрема покладенням певних обов`язків, здачею паспорта або електронним контролем.

На думку захисника інкриміновані ОСОБА_5 дії не доводять факту вчинення ним кримінального правопорушення, оскільки сам факт зарахування коштів на корпоративний рахунок не ідентифікує автора платіжних доручень. При цьому, стороною обвинувачення не наведено технічного чи персонального зв`язку, обшук не виявив ані готівки, ані чорнових записів, ані інструкцій чи засобів комунікації. Отже, сукупність матеріалів відображає загальний опис злочинної схеми, але не встановлює індивідуалізованого причинно-наслідкового зв`язку, тому говорити про наявність обґрунтованої підозри є передчасно.

Апелянт звертає увагу на те, що сама по собі суворість санкції кримінального правопорушення не доводить наявності ризиків, при цьому, ОСОБА_5 раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягався, офіційно одружений, має двох малолітніх дітей, є фізичною особою-підприємцем, а утримання його під вартою, спричинить непропорційні економічні наслідки для його сім`ї.

Захисник вважає, що слідчим не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому в даному випадку доцільним є застосування альтернативного запобіжного заходу, у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим слідчого відділу Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000953, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб обрала спосіб заробітку у вигляді скоєння шахрайських дій відносно громадян України, у тому числі мешканців міста Миколаєва. З цією метою, діючи відповідно до попередньої змови та вигаданої легенди, залучили інших невстановлених осіб, які представлялися співробітниками Служби безпеки України та вводили громадян в оману, повідомляючи неправдиву інформацію про те, що останні нібито придбали медичні препарати, виготовлені на території РФ, чим «підтримали країну-агресора», у зв`язку з чим підлягають до кримінальної відповідальності за державну зраду. Водночас потерпілим пропонувалося уникнути такої «відповідальності» за умови термінового перерахування грошових коштів на заздалегідь визначені рахунки підприємств, підконтрольних учасникам злочинної групи. Потерпілі, будучи введеними в оману, вважаючи дії «співробітників СБУ» законними, мали здійснювати перекази значних сум грошових коштів на підконтрольні вказаній групі осіб банківські рахунки, належних як фізичним та і юридичним особам.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_5 , якому визначено роль особи, на яку покладено обов`язки акумулювання та розподілення грошових коштів, якими незаконно заволоділи невстановлені особи шляхом здійснення шахрайських дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16.06.2025 р., вступив у попередню злочинну змову з іншими невстановленими під час досудового розслідування особами з метою заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману.

Виконуючи відведену йому роль пособника у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , володіючи фінансовим номером та маючи доступ до банківського рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Агроконтиненталь» № НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Перший Український міжнародний банк», сприяв невстановленим під час досудового розслідування особам у вчинені шахрайських дій, шляхом отримання грошових коштів від потерпілих, та подальшим їх перерахуванням та розподіленням на заздалегідь визначені банківські рахунки.

Так, 16.06.2025 р. о 13.12 год. потерпіла ОСОБА_8 отримала дзвінок у месенджері «Viber» з номера НОМЕР_2 , від невстановленої особи, яка представилась співробітником СБУ - « ОСОБА_9 » та, для переконання потерпілої у правдивості своїх слів та наявності повноважень, переслав фотографію «службового посвідчення співробітника СБУ».

Під час спілкування з потерпілою, вказана особа переконала останню, що вона нібито купує ліки російського виробництва і буде притягнута до кримінальної відповідальності за державну зраду.

У подальшому, невстановлена особа, яка представилась як ОСОБА_9 , запропонував потерпілій ОСОБА_8 конфіденційне співробітництво зі Службою безпеки України, однак зазначив про наявність у останньої двох квартир, що суперечить посадовим інструкціям та необхідно здійснити «переоформлення» нерухомого майна.

Також вказана невстановлена особа, вказала, що для оформлення документів щодо нерухомого майна потерпілій ОСОБА_8 необхідно перерахувати кошти у сумі 500 000 грн. на надані ним банківські рахунки.

Потерпіла ОСОБА_8 , будучи введеною в оману, вважаючи доводи невстановленої особи, яка представилась співробітником Служби безпеки України, законними та обґрунтованими, погодилась перерахувати вказану суму грошових коштів.

17.06.2025 р. о 15.37 год., потерпіла ОСОБА_8 , за вказівками невстановленої під час досудового розслідування особи « ОСОБА_9 », перебуваючи у відділенні АТ «Ощадний банк України» за адресою: м. Миколаїв, вул. Марка Кропивницького, 118, здійснила переказ грошових коштів у сумі 23 000 грн. (з урахуванням комісії 23 230 грн.) на наданий вказаною невстановленою особою банківський розрахунковий рахунок НОМЕР_3 (банк АТ «Юнекс Банк», отримувач - ОСОБА_10 ).

24.06.2025 р. за вказівками невстановленої особи, яка представилася як « ОСОБА_9 », потерпіла ОСОБА_8 у різних відділеннях АТ «Ощадний банк України» на території м. Миколаєва, використовуючи надані вказаною невстановленою особою « ОСОБА_9 ». банківські рахунки, здійснила перекази грошових коштів, а саме:

- 275 000 грн. (із врахуванням комісії 276 500 грн.) на банківський рахунок НОМЕР_4 , користувачем якого є юридична особа - ТОВ «ДИНАМИТЕК»; 200 000 грн (із врахуванням комісії 201 500 грн) на банківський рахунок НОМЕР_1 , користувачем якого є юридична особа - ТОВ «Агроконтиненталь» та розпорядником коштів за фінансовим номером якого є ОСОБА_5 .

Продовжуючи свої злочинні дії, невстановлена під час досудового розслідування особа, використовуючи мобільний номер НОМЕР_5 , 26.06.2025 р. здійснила телефонний дзвінок потерпілій ОСОБА_8 за допомогою месенджера «Viber» та, представившись співробітником Служби безпеки України « ОСОБА_11 », повідомила, що особа яка спілкувалась з нею раніше « ОСОБА_9 » відсторонений від посади, та для повернення раніше перерахованих нею 500 000 грн необхідно ще раз перерахувати кошти на нові банківські рахунки у тій саме сумі.

Потерпіла ОСОБА_8 будучи введеною в оману, погодилась здійснити вказані перекази та використовуючи надані « ОСОБА_11 » банківські рахунками, знаходячись у різних відділеннях АТ «Ощадний банк України» у м. Миколаєві здійснила наступні грошові перекази:

- 30.06.2025 р. переказала грошові кошти у сумі 300 000 грн (із врахуванням комісії 301 500 грн.) на банківський рахунок НОМЕР_1 , користувачем якого є юридична особа - ТОВ «Агроконтиненталь» та розпорядником коштів за фінансовим номером якого є ОСОБА_5

- 01.07.2025 р. переказала грошові кошти у сумі 200 000 грн. (із врахуванням комісії 201 500 грн.) на банківський рахунок НОМЕР_1 , користувачем якого є юридична особа - ТОВ «Агроконтиненталь» та розпорядником коштів за фінансовим номером якого є ОСОБА_5 .

Продовжуючи свої злочинні дії, невстановлена під час досудового розслідування особа, яка представилась як « ОСОБА_11 », 02.07.2025 р. під час чергової телефонної розмови повідомила потерпілій ОСОБА_8 про необхідність сплати податків та військового збору у сумі 230 000 грн за переказані нею грошові кошти, при цьому вказуючи на необхідність здійснення переказів певних сум грошових коштів на надані ним банківські рахунки

Потерпіла ОСОБА_8 будучи введеною в оману, 02.07.2025 р. за вказівками « ОСОБА_11 » здійснила перекази грошових коштів на наступні банківські рахунки:

- 75 000 грн. (з врахуванням комісії 75 750 грн.) на рахунок НОМЕР_6 (банк ПуАТ «КБ «Акордабнк», отримувач ОСОБА_12 )

- 75 000 грн. (з врахуванням комісії 75 750 грн.) на рахунок НОМЕР_7 (банк ПуАТ «КБ «Акордабнк»», отримувач ОСОБА_13 );

- 75 000 грн. (з врахуванням комісії 75 750 грн.) на рахунок НОМЕР_8 (банк ПуАТ «КБ «Акордабнк»», отримувач ОСОБА_14 ).

Загалом, діями невстановлених осіб, за посібництва ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_8 спричинено майнової шкоди (з урахування сплаченої нею банківської комісії) на загальну суму 1 231 480 грн.

Тобто, у межах злочинної схеми, організованої групою невстановлених досудовим розслідуванням осіб, та ОСОБА_5 , ТОВ «Агроконтиненталь» було використано як юридичну платформу для акумулювання та подальшого виведення коштів, отриманих від потерпілої ОСОБА_8 та ОСОБА_5 вказані грошові кошти, після їх зарахування, перераховував на карткові рахунки фізичних осіб та підконтрольних суб`єктів або оформлювалися як оплата за фіктивними договорами, що забезпечувало їх подальший розподіл між учасниками злочинної діяльності та приховування їх незаконного походження.

12.09.2025 р. ОСОБА_5 затримано та 13.09.2025 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене в особливо великих розмірах.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 3 000 000 грн. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, характер та обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, є інвалідом 3 групи, одружений, утримує 2 неповнолітніх дітей, є приватним підприємцем, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням даних про особу підозрюваного, його майнового стану, доведених ризиків та розмір завданої майнової шкоди, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення застави у розмірі 1 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів допиту потерпілої ОСОБА_8 , огляду мобільного телефону ОСОБА_8 , тимчасового доступу до речей та документів щодо банківського рахунку ТОВ «Агроконтиненталь», обшуку від 12.09.2025 р. та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд доходить висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним дій направлених на переховування від слідства або суду.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків або інших підозрюваних у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення вчиненого за попередньою змовою з іншими особами, а також обізнаний про можливих свідків подій, тобто перебуваючи на волі, може незаконно впливати, як на свідків, так і на інших підозрюваних, з метою зміни їх показань.

Зважаючи на кількість епізодів злочинної діяльності, обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, який є умисним корисливим злочином, вчиненим в умовах воєнного стану, з урахуванням даних про особу підозрюваного, апеляційний суд вважає, що останній може продовжити вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Отже, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, станом на день постановлення ухвали.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Так переглядаючи рішення слідчого судді в частині визначеного розміру застави, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і, щодо особи підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину застава визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався не в повному обсязі.

Так, слідчий суддя, врахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, обставини можливо вчиненого умисного корисливого злочину та його наслідки, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, дійшов правильного висновку про необхідність визначення застави у розмірі, що перевищує передбачені п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розміри.

Разом з тим, у клопотанні слідчого ставилось питання про визначення підозрюваному ОСОБА_5 застави у розмірі 3 000 000 грн., проте слідчий суддя вийшов за межі клопотання слідчого та визначив розмір застави у значно більшому розмірі (5 147 600 грн.), що є недопустимим.

З урахуванням обставин провадження, тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , даних про особу підозрюваного, стадію кримінального провадження, наявності достатніх підстав вважати, що заявлені прокурором ризики переховування останнього від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків або підозрюваних та вчинення інших кримінальних правопорушень є такими, що об`єктивно існують, тому є необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а також встановлення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у межах розміру вказаному у клопотанні слідчого.

За змістом вимог ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, ухвала слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави підлягає скасуванню, в частині встановленого розміру застави, клопотання слідчого - задоволенню, апеляційна скарга захисника - задоволенню частково, як така, що містила вимогу про скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варто відносно ОСОБА_5 - скасувати.

Постановити нову ухвалу. Клопотання слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10 листопада 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 990 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 997 720 грн, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, ОСОБА_5 слід негайно звільнити з під варти.

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі порушення підозрюваним ОСОБА_5 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного з явки за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду, або не повідомлення ним про зміну місця свого проживання слідчому, прокурору чи суду, внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у дохід держави, та вирішено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3