Справа № 461/4141/25
Провадження № 1-кс/461/5999/25
30.09.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах Ужгородського відділу №2 ГУ ДМС в Закарпатській області в особі начальника ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -
Вказує на те, що в ході досудового розслідування підозри ОСОБА_7 або іншим працівникам щодо подій, в яких проводився обшук в очолюваному ним закладі не оголошувалася. З моменту вилучення телефону слідчий міг провести всі необхідні слідчі дії. На даний час власник позбавлений можлиовсті користуватися належним йому телефоном. За таких обставин просить клопотання задоволити та скасувати арешт.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що заперечує стосовно задоволення клопотання, оскільки на даний час досудове розслідування триває, мобільний телефон визнаний речовим доказом та є об`єктом дослідження судової комп`ютерно-технічної експертизи.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином саме на власника або володільця майна покладається обов`язок довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт на майно накладено необґрунтовано.
Оцінюючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя з такими погодитись не може.
Накладаючи арешт, слідчий суддя виходив з того, що вищеперелічені речі, які були вилучені в ході обшуку, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Як вбачається з пояснення прокурора, у даному кримінальному провадженні досудове розслідування триває, проводяться всі необхідні слідчі та розшукові дії, водночас, на даний час потреба в арешті майна не відпала, у зв`язку з тим, що вказаний телефон та інформація яка міститься у ньому є одним з основних та важливих доказів у кримінальному провадженні, вказаний телефон визнаний речовим доказом у ньому, ухвалою слідчого судді накладено арешт на такий, а також з вказаним телефоном не проведено всі необхідні слідчі дії. зокрема не завершена комп`ютерно-технічна експертиза.
До матеріалів клопотання не долучено жодних доказів того, що на сьогодні відпала потреба у накладенні арешту на телефон, окрім пояснень самого заявника.
За таких обставин вважаю, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки таке подане передчасно і особою, що звернулась із клопотанням, не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в його застосуванні відпала потреба.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя,-
у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах Ужгородського відділу №2 ГУ ДМС в Закарпатській області в особі начальника ОСОБА_5 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1