УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 Суддя Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Володимирі клопотання прокурора Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир- Волинський Волинської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Володимирському міському суді Волинської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000149 від 08.03.2021 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

20 травня 2024 року в судовому засіданні прокурором Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_6 подано письмове клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 08 березня 2021 року, близько 00 годин 50 хвилин, він, перебуваючи на території ТКЦ «Княгині Ольги», що по вулиці Княгині Ольги, 57-А, міста Володимира-Волинського Волинської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, під час конфлікту з ОСОБА_7 , який виник на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс йому декілька ударів кулаками рук в ділянку голови, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді синця лівої позавушної ділянки, а також утримуючи останнього за верхній одяг, із застосуванням сили, потягнув його та перекинувши через себе кинув на землю, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритого трьох кісточкового перелому правої гомілки зі зміщенням уламків і підвивихом правої стопи дозовні та до низу протиприродного підвертання стопи дозовні та назад, закритого перелому 8 ребра справа по задній аксілярній лінії, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст..121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що у ході проведення заходів по розшуку ОСОБА_5 встановлено, що останній 10.09.2021 виїхав за межі України через пункт пропуску «Ягодин» і по даний час перебуває за межами країни.

Оскільки оголошення обвинуваченого в розшук на території України результатів не дало та наявні відомості про перетин ним кордону України та не повернення в Україну станом на 16.05.2024, а його подальше затримання за посередництвом НЦБ Інтерполу з метою подальшої екстрадиції в Україну компетентними органами іноземної держави, без оголошення ОСОБА_5 в міжнародний розшук, неможливе, прокурор просив оголосити обвинуваченого в міжнародний розшук.

Вищенаведені дані, з урахуванням поведінки обвинуваченого, дають підстави вважати, що обвинувачений переховується від суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому є необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин прокурор просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

17.06.2024 року, ухвалою Володимирського міського суду Волинської області обвинуваченого ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук, застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а судове провадження зупинено.

11.11.2025 року до Володимирського міського суду Волинської області надійшов протокол затримання обвинуваченого ОСОБА_5 і останнього доставлено до суду 11.11.2025.

З вказаного протоколу затримання від 10.11.2025 вбачається, що обвинуваченого ОСОБА_5 затримано о 19 год. 15 хв. 10.11.2025.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_8 № 21-03-04 від 11.11.2025 відповідно до пункту 3.14 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 154/1077/21 для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2025 судову справу № 154/1077/21 (провадження № 1-кп/154/40/25) передано для розгляду судді Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 .

В судовому засіданні прокурор Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_3 підтримала раніше подане клопотання прокурора від 20.03.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 (шістдесят) днів, оскільки на даний час провадження по-суті не розглянуто, останній протягом тривалого часу уникав явки до суду, у зв`язку з чим оголошувався у розшук, а також наявні ризики, визначені ст. 177, 178 КПК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 , документи про підтвердження повноважень якого містяться в матеріалах справи в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що його підзахисний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, повністю визнає свою причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання, від суду та правоохоронних органів не збирається переховуватися та матиме належну процесуальну поведінку. Додатково надав в судовому засіданні письмову заяву ОСОБА_9 , який являється дідом обвинуваченого про те, що він не заперечує щодо відбування його онуком домашнього арешту в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої він являється.

Підозрюваний ОСОБА_5 позицію свого захисника підтримав, просив застосувати відносно нього цілодобовий домашній арешт та зобов`язався надалі зберігати належну процесуальну поведінку. Додатково пояснив, що хоча він офіційно і не працевлаштований, однак постійно займається підробітками у сфері ІТ через мережу інтернет.

Заслухавши думку учасників, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1-4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як встановлено судом, в межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 перебуває на стадії судового розгляду і на цій стадії провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

У даному випадку суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для висновку про можливу причетність обвинуваченого ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Зазначений прокурором у клопотанні перелік ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, на думку суду є частково обґрунтованим.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, та поведінка обвинуваченого під час судового провадження, який неодноразово не з`являвся в судові засідання, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, вказують на існування достатніх підстав вважати, що він може переховуватися від суду.

Наявність інших ризиків є лише припущенням прокурора і не підтверджена жодним доказом. Прокурор в судовому засіданні не довела, що за час перебування справи на розгляді в суді обвинувачений чинив спроби впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, або якимось іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинив інші кримінальні правопорушення.

Суд також зазначає, що посилання у клопотанні на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується в інкримінованому йому злочині не свідчить про безумовне недотримання підозрюваним процесуальних обов`язків, які на нього можуть бути покладені при обранні іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

Аналогічні твердження неодноразово відображалися і у ряді рішень Європейського суду з прав людини.

Зокрема ЄСПЛ у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Згідно з п. 88 рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2013 року у справі «Мхітарян проти Російської Федерації» на національній владі лежить обов`язок встановити існування конкретних фактів, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою. Перекладання на затриману особу тягаря доведення цих аргументів рівносильно скасуванню правила сталі 5 Конвенції, яка оголошує взяття під варту винятком з права на свободу, яке допустимо тільки в суворо визначених обставинах.

Не може утримання підозрюваного під вартою бути застосовано і з тієї причини, що у справі, на думку обвинувачення, очікується призначення покарання у вигляді позбавлення свободи - рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії», «Ілійков проти Болгарії», «Летіли проти Франції», «Худойоров проти Росії», «Рохліна проти Росії».

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції (п.85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення ЄСПЛ «Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Вирішуючи питання про запобіжний захід, слідчий суддя повинен враховувати вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема справи «Харченко проти України», «Комарова проти України», «Калашніков проти Росії», в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання осіб під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Таким чином, суд вважає, що прокурором в ході розгляду клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу доведена лише наявність обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України.

В той же час, судом не встановлено та прокурором не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання встановленим ризикам.

Так, судом встановлено, що обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання, сталі соціальні зв`язки та раніше не судимий.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло буде достатньо для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання встановленим ризикам.

Відповідно до ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

На підставі вищезазначеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , на строк 2 (два) місяці, заборонивши йому цілодобово залишати житло за виключенням необхідності отримати медичну допомогу, слідувати в укриття під час повітряної пригоди, чи перебуванні його в суді при розгляді даного кримінального провадження та покласти на обвинуваченого певні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 184, 194,197, 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання прокурора Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир- Волинський Волинської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримати медичну допомогу, слідувати в укриття під час повітряної пригоди, чи перебуванні його в суді при розгляді кримінального провадження, строком на два місяці тобто по 09.01.2026 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

-не відлучатися із населеного пункту, де останній фактично проживає, а саме м. Володимир, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- заборонити спілкуватись зі свідками у даному кримінальному провадженні, а також іншими особами які мають відношення до даного кримінального провадження через будь-які засоби зв`язку (месенджери).

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що порушення покладених на нього суддею обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , яка здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 4 ст. 181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає її негайному виконанню після її оголошення.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000149, внесеного за ЄРДР відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, передати раніше визначеному складу суду судді ОСОБА_10 для продовження розгляду по суті, на підставі розпорядження керівника апарату або особи, що виконує його обов`язки.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 11.11.2025 о 15 год. 30 хв.

Суддя: ОСОБА_11