Справа № 462/8883/25
провадження 1-кс/462/2100/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001151 від 10.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

представник заявника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 , звернувся до слідчої судді Залізничного районного суду м. Львова із клопотанням про скасування арешту, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 17.11.2025 року в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001151 від 10.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на автомобіль марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 в цілому (на його комплектуючі деталі, вузли, агрегати та інше обладнання) шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування (ремонт, експлуатація, який на праві власності належить ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що з моменту вилучення автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , орган досудового розслідування мав достатньо часу для проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій із зазначеним транспортним засобом, включно з проведенням необхідних експертиз. Зазначає, що тривале зберігання автомобіля на платному майданчику та продовження дії арешту призводять до істотних фінансових втрат для учасника кримінального провадження. Крім того, вважає, що орган досудового розслідування не навів додаткових доводів щодо існування ризиків, які б виправдовували подальше втручання у права особи, зокрема щодо обмеження чи позбавлення її права власності. Вказує, що станом на сьогодні не доведено наявності обставин, що відсутність заборони користування автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_3 , може призвести до його приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення чи передачі. У зв`язку з викладеним , що потреба у подальшому арешті вказаного автомобіля та його утриманні відсутня, а відтак просить скасувати арешт.

У судове засідання заявник та його представник не з`явились, однак у клопотанні просили проводити розглядати такого без їх участі, просять його задовольнити.

Старший слідчий ВРЗ СТ СВ ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, в якому зазначив, на даний час органом досудового розслідування будь-яких слідчих дій із вказаним транспортним засобом не заплановано, у зв`язку із чим не заперечив щодо його задоволення.

За таких обставин, з огляду на положення ч. 2 ст. 174 КПК України, слідча суддя вважає можливим розглянути заяву за відсутності власника майна, його представника та слідчого, за клопотанням якого було накладено арешт.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та надані матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідча суддя дійшла наступних висновків.

В ході судового розгляду встановлено, що 09.11.2025 року близько 19 год. 00 хв., по вул. Городоцька, 217 (недалеко від АЗС «WOG», що по вул. Кузневича, 5 у м. Львові) відбулось ДТП (наїзд т/з на пішохода) за участю автомобіля марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керування військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пішохода ОСОБА_6 , 1963 року народження, який отримав тілесні ушкодження.

Вказаний факт 10.11.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001151 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого ВРЗ СТ СВ ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_5 від 10.11.2025 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а місцем зберігання визначено майданчик тимчасового утримання що за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, 7.

Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0001151 від 10.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ухвалою слідчої судді Залізничного районного суду м. Львова від 17.11.2025 року накладено арештна автомобіль марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було вилучено під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.11.2025 року.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 22.03.2023 року власником транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 .

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17липня 1997р.№ 475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Статтею 22 КПК України закріплено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), пункт 57, та «East West Alliance Limited», пункт 188). При цьому має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, пункт 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Відповідно до п. 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі Спорронг та Льонрот проти Швеції (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Як встановлено судом, у кримінальному провадженні № 0001151 від 10.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України досудове розслідування триває, а отже у подальшому потреба у дослідженні (огляді) речових доказів може виникнути .

Слідча суддя також враховує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 09.11.2025 року, пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, а отже на переконання слідчої судді, обмеження у відчуженні, розпорядженні та користуванні фургону, який є речовим доказом та об`єктом експертних досліджень, на вказаній стадії провадження є виправданим та таким, що сприятиме виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК України.

Обставин, передбачених ст. 174 КПК України, які б слугували підставою для скасування арешту майна повністю чи частково не встановлено.

Заборону користування майном застосовано слідчим суддею для збереження речового доказу та унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, та проведення слідчих та процесуальних дій.

Тому, у слідчої судді відсутні відомості про те, що ціль арешту виконана та в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення відпала потреба, так само заявником не доведено необґрунтованість накладення арешту, проведення у кримінальному провадженні усіх необхідних слідчих дій, зокрема оглядів та експертиз, зберігання автомобіля у неналежних умовах, відсутність повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

Відтак, на підставі вище викладеного дане клопотання є передчасним, оскільки станом на момент розгляду клопотання підстави, з яких виходив суд при накладенні арешту на автомобіль, а саме збереження речових доказів, не відпали, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Між тим, слідча суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відмова в задоволенні клопотання про скасування арешту не позбавляє його права звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді чи суду в майбутньому.

Керуючись ст. ст. 376, 131, 132, 170,174 КПК України, слідча суддя,

ухвалила:

у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001151 від 10.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідча суддя: ОСОБА_1