Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6524/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/825/25
Категорія ст.331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 12 серпня 2025 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 10 жовтня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 12 серпня 2025 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 10 жовтня 2025 року з визначеним розміром застави 50 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 грн. та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Суд своє рішення обґрунтував тим, що ризики, які були встановлені при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися і вони виправдовують тримання під вартою ОСОБА_6 .

Крім того, враховуючи майновий стан обвинуваченого, визначено заставу у розмірі 151400 грн.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вказує, що сам факт вчинення тяжкого злочину не може бути підставою для тримання ОСОБА_6 під вартою.

Наголошує на тому, що відсутні докази, що ОСОБА_6 відкрито викрав сумочку.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказує, що він не має відношення до кримінального правопорушення, у якому обвинувачується.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, заперечення прокурора на апеляційні скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Судом враховані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема те, що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання за корисливі кримінальні правопорушення, а тому він схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Усвідомлення обвинуваченим того, що санкція інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбачає відповідальність у вигляді виключно позбавлення волі на строк від 7 до 10 років та він може бути засудженим до реальної міри покарання, оскільки вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення в період іспитового строку, свідчить, що з метою уникнення покарання та відповідальності ОСОБА_6 може переховуватись від суду.

Також, ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, змінював місце проживання, офіційно не працює, неодружений, не має на утриманні дітей, не має реєстрації, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку, що свідчить про відсутність факторів та обставин, які могли б стримувати обвинуваченого від переховування від суду.

Крім того, не виключається і вплив з боку ОСОБА_6 на учасників кримінального провадження та свідків, в тому числі на потерпілу ОСОБА_9 , яка не допитана судом, оскільки обвинувачений може незаконно впливати на неї, шляхом переконання, залякування чи схиляння до зміни наданих нею показань, з метою узгодження своїх показань.

Доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв грабежу не спростовують правильність висновків суду та підлягають перевірці судом при розгляді кримінального провадження, оскільки він має статус обвинуваченого і стосовно нього здійснюється розгляд кримінального провадження по суті пред`явлено йому обвинувачення, а тому лише суд першої інстанції провівши дослідження усіх доказів вправі надавати їм оцінку та вирішувати чи доведена вина особи у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить - від двадцяти до вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Розмір застави, визначений судом, на думку колегії суддів, є справедливим, та таким, що співвідноситься з даними про особу обвинуваченого, обставинами кримінального правопорушення, його тяжкістю та особливою суспільною небезпечністю, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч.4 ст.182 КПК України, згідно з якою розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останньому та неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування або зміни ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 12 серпня 2025 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 10 жовтня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: