Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1793/25

Номер провадження: 1-кс/511/1297/25

05.12.2025 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вилкове Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України

Учасники розгляду клопотання:

прокурор ОСОБА_6

слідчий ОСОБА_3

підозрюваний ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обґрунтування клопотання сторони обвинувачення.

У жовтні 2025 року, більш точний час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, невстановлені досудовим розслідуванням особи, які в месенджері «Telegram», використовують аккаунти «#», « ОСОБА_8 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ) та інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, вступили між собою у попередню змову, з метою організації незаконного переправлення осіб віком від 18 до 60 років, щодо яких діють обмеження на виїзд за кордон та які бажали незаконно перетнути державний кордон України, поза пунктами пропуску до Придністровського регіону Республіки Молдова, за грошову винагороду.

Згідно до попереднього узгодженого злочинного плану, невстановлені досудовим розслідуванням особи «#», « ОСОБА_8 » ( ОСОБА_11 ), « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ), підшукували громадян, які мали намір перетнути державний кордон України за грошову винагороду (далі «клієнт») та «перевізників» і «провідників», які б за грошову винагороду сприяли у організації та подальшому переправленні їх через державний кордон до Придністровського регіону Республіки Молдова.

Після того, як знаходився «клієнт», останні інформували про вартість незаконної «послуги» та суттєві умови її надання, а також щодо часу та приблизного місця незаконного переправлення через кордон («місця переходу») в районі прикордонних населених пунктів, розташованих на території Роздільнянського району Одеської області. В разі згоди з такими умовами, «клієнт» мав здійснити розрахунок з невстановленими досудовим розслідуванням особами, після вдалого незаконного перетину державного кордону України у сумі від 3000 до 10000 доларів США.

Водночас, ОСОБА_5 , у жовтні 2025 року, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, в месенджері «Telegram» віртуально познайомився в чаті з невстановленою слідством особою, телеграм-акаунт «#», якій повідомив про своє бажання незаконно перетнути державний кордон України поза межами пунктів пропуску за грошову винагороду.

Втім, невстановлена слідством особа «#» через свій телеграм-акаунт запропонувала ОСОБА_5 сприяння у незаконному перетині державного кордону України, за грошову винагороду у сумі 10000 доларів США. У якості альтернативного варіанту, невстановлена слідством особа «#», запропонувала ОСОБА_5 оплатити її послуги в сумі 5000 доларів США за умови особистої його участі в якості водія у незаконному переміщенні групи осіб через державний кордон на заздалегідь підшуканому для цього автомобілі, на що ОСОБА_5 погодився.

Здійснивши передоплату в сумі 3000 доларів США на крипто-гаманець невстановленої досудовим розслідуванням особи «#», ОСОБА_5 отримав від неї подальші вказівки та 29 листопада 2025 року у вечірній час прибув за невстановленою адресою в місті Одеса, де сів до автомобілю марки «Mercedes-Benz», моделі «Vito 111CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, який з відкритими дверима та ключами в салоні, попередньо на місці залишила невстановлена особа.

Далі, ОСОБА_5 за вказівкою невстановленої особи «#» перегнав автомобіль за адресою: м. Одеса, вул. Південна, буд. 10, та очікував подальших вказівок. Окрім того, шляхом телефонних дзвінків, ОСОБА_5 отримав вказівку від невстановленої особи «#» придбати радіостанцію для можливості тримати зв`язок біля державного кордону.

Надалі, ОСОБА_5 , як виконавець, виконуючи свою роль, спрямовану на реалізацію єдиного злочинного умислу щодо незаконного переправлення громадян через лінію державного кордону України, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, за вказівками особи на ім`я «#», 04 грудня 2025 року біля 05:20, прибув за вказаною невстановленою особою «#» адресою: м. Одеса, вул. Південна, буд. 10, за місцем знаходження автомобілю марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito 111CDI» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , де в подальшому біля о 06:00 зустрівся з особами, які також прибули у визначене місце за вказівкою «#», «ВАНЯ» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ) та інших наразі невстановлених досудовим розслідуванням осіб, та мали намір разом з ним, незаконно перетнути державний кордон України, а саме: ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

У цей час особа, яка співпрацювала з правоохоронними органами з метою викриття злочину, зустрілася із ОСОБА_5 , який посвятив останнього у свій злочинний план та маршрут слідування до державного кордону України.

Після цього, ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito 111CDI» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , білого кольору, рухаючись по автодорозі сполученням «Одеса-Київ» перевіз вищезазначених осіб до селище Захарівка Роздільнянського району Одеської області, де в подальшому, згідно указаного невстановленою особою «#» маршруту, попрямував до с. Майорське Захарівської ОТГ Роздільнянського району, звідки звернув праворуч на ґрунтову дорогу та попрямував у бік державного кордону України.

Однак, ОСОБА_5 рухаючись на автомобілі марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito 111CDI» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , білого кольору з пасажирами в кількості 10 осіб чоловічої статі, 04 грудня 2025 року біля 11:50 на околиці с. Майорське Захарівської ОТГ Роздільнянського району Одеської області, на ділянці ґрунтової дороги в сторону державного кордону України з Придністровським регіоном Республіки Молдова був затриманий працівниками Державної прикордонної служби України.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченому частиною 2 статті 332 КК України.

Водночас, з метою запобігання встановлених у ході досудового розслідування ризикам та виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, сторона обвинувачення вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам.

Стислий виклад позиції учасників розгляду клопотання.

Прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили задовольнити.

Захисник підозрюваного та підозрюваний просили застосувати домашній арешт в певний період доби.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Слідчим відділом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000165 від 19 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами 2, 3 статті 332 КК України.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

1. Щодо обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття «обґрунтованої підозри», слідчий суддя, враховуючи статті 8, 9 КПК України, керується усталеною практикою ЄСПЛ, згідно з якою обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Водночас факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Із клопотання та доданих до нього матеріалів кримінального провадження встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 наразі підтверджується фактичними даними, які містяться у долучених до клопотання документах, а саме: протоколом обшуку; протоколом впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 ; протоколом впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_21 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 ; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_5 ; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_21 ; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_15 ; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_12 ; іншими матеріалами в сукупності.

2. Щодо наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Частина 1 статті 177 КПК України регламентує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо заявленого ризику про можливе переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя зазначає, що існування зазначеного ризику обумовлюється можливістю притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 332 КК України є тяжким, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Разом з цим, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених диспозицією статті 177 КПК України.

При цьому, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частина 1, 2 статті 23, статті 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

У зв`язку з чим, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оцінюючи наявність ризику щодо можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином,вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя бере до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, а тому на даній стадії досудового розслідування зазначені ризики існують.

3. Вирішення питання щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Разом із цим, слідчий суддя вважає необхідним зауважити, що вчинення злочинів, які кваліфікуються за статтею 332 КК України, мають стабільну динаміку зростання та несуть реальні ризики для національної безпеки нашої держави.

При розгляді можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, слідчий суддя враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведено про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, для запобігання ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вказаний розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буте завідомо непомірним для нього, оскільки ЄСПЛ у своїй практиці наголошує на необхідності встановлення розміру застави, який не є надмірним і враховує індивідуальні обставини обвинуваченого. Зокрема, у справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ підкреслив, що розмір застави повинен визначатися з урахуванням особистості підсудного, його майнового стану та стосунків з поручителями. Мета застави полягає в забезпеченні явки обвинуваченого до суду, тому вона не повинна бути надмірною та має відповідати фінансовим можливостям особи.

У справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ встановив, що національні суди не врахували фінансовий стан заявниці при визначенні розміру застави, що призвело до її надмірності. Суд зазначив, що тяжкість обвинувачень не може бути єдиним фактором для обґрунтування розміру застави; необхідно також оцінювати фінансові можливості обвинуваченого.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 194, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України - задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, з моменту затримання, тобто з 04 грудня 2025 року по 01 лютого 2026 року (включно), з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», місцезнаходження юридичної особи: Люстдорфська дорога, 11, місто Одеса, Одеська область, 65059.

Одночасно визначити розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2025 року) в сумі 242 240,00 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатися з міста Вилкове Ізмаїльського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, строк дії обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України - 01 лютого 2026 року (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено - 05 грудня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1