Овруцький районний суд Житомирської області

Справа № 287/23/16-к
Провадження № 1-кп/286/93/25
У Х В А Л А

03.12.2025 року
Овруцький районний суд Житомирської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)
обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)
ВСТАНОВИВ:
14.04.2020 року до Овруцького районного суду Житомирської області з Олевського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2020 року справу № 287/23/16-к передано на розгляд судді ОСОБА_7 .
Відповідно до розпорядження Овруцького районного суду Житомирської області № 235 від 07.09.2023 року у зв`язку з відрахуванням з штату суду судді ОСОБА_7 у відставку, на підставі наказу Овруцького районного суду Житомирської області №58-К від 30.08.2023 року, справу передано на повторний автоматизований розподіл.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2023 року у зв`язку із виходом у відставку судді ОСОБА_7 справу № 287/23/16 к передано на розгляд судді ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 18.09.2023 року в кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання в приміщенні Овруцького районного суду Житомирської області на 31.10.2023 року. Однак у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному справу знято з розгляду та перенесено подальше проведення підготовчого судового засідання на 10.01.2024 року. Ухвалою суду від 10.01.2024 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду на 15.02.2024 року. Протокольними ухвалами суду судовий розгляд неодноразово відкладався, з різних підстав, в тому числі із-за неявки обвинувачених, захисника, оголошувалася перерва, останній раз на 03.12.2025 року14.30 год.
10.01.2024 року захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_8 заявлено письмове клопотання про закриття кримінального провадження, в якому він просить суд звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України.
01.12.2025 року захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 заявлено письмове клопотання про закриття кримінального провадження, в якому він просить суд звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, але підтримує заявлене захисником клопотання про своє звільнення від кримінальної відповідальності та закриття щодо нього кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав розуміє, просить клопотання розглянути негайно.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності підтримав, просив розглянути клопотання негайно та його задоволити.
В судовому засіданні прокурор проти розгляду клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, та задоволення клопотання не заперечує.
Таким чином, заслухавши думку сторін кримінального провадження щодо заявленого клопотання сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.
Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Частиною 4 ст.286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
За правилами ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Положеннями ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності. Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч.2, 3 ст.49 КК). Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як підозрюваного чи обвинуваченого; згода особи на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Обвинуваченому ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що відбулося 14.11.2015 року.
Як випливає з вимог ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Відповідно до приписів ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцяти років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, подія кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України, мала місце 14.11.2015 року, тобто на даний час минуло більше десяти років, що є підставою для застосування положень п.4 ч.1 ст.49 КК України.
Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч.2, 3 ст.49 КК України.
Зі змісту ст.ст.284288 КПК України вбачається, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності судом є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода підозрюваного, обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Тобто, саме наявність цих процесуальних умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.307 КК України.
Також суд зазначає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.
Суд за наявності правових підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою особи ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє її від кримінальної відповідальності.
З`ясувавши позицію ОСОБА_4 та впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, заслухавши думку захисника та думку прокурора, суд вважає, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності та був судимий, однак з дня вчинення ним інкримінованого у цьому кримінальному провадженні злочину не скоїв нового злочину та не ухилявся від слідства та суду, вчинене ним кримінальне правопорушення належить за ступенем тяжкості до тяжкого злочину, проте потерпіла сторона відсутня, цивільного позову не заявлено, строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.307 КК України закінчились, особа не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст.49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього в цій частині, а обставини щодо вчинення особою протягом цих строків нового кримінального правопорушення чи ухилення від слідства або суду не виявлено.
При цьому відмова суду у звільненні особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав особи, що є недопустимим. Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.124, 283-288, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, ст.49 Кримінального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задоволити.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Копії ухвали вручаються сторонам кримінального провадження негайно після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1