Справа №368/356/20
Провадження № 1-кп/359/61/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , захисників: адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , перекладача ОСОБА_19 , потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та їх представника - адвоката ОСОБА_23 , свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією та використанням системи дистанційного зв`язку ВКЗ, виділене судове провадження в кримінальному провадженні №0000455, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2019 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню

ОСОБА_10 ( ОСОБА_27 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Баку Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина республіки Азербайджан, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, - проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в рядку ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

ОСОБА_11 ( ОСОБА_28 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нахічевань Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, без визначеного місця проживання на території України,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , разом іншими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за таких обставин.

Так, ОСОБА_10 , не бажаючи займатись суспільно-корисною працею, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок вчинення особливо тяжких злочинів, у не встановлений час вирішив створити організовану озброєну групу.

З метою функціонування організованої озброєної групи, ОСОБА_10 достовірно усвідомлюючи необхідність залучення учасників, серед знайомих виокремив ОСОБА_11 ( ОСОБА_28 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_29 ( ОСОБА_30 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_31 ( ОСОБА_32 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які мають яскраво виражену спортивну тілобудову, скрутне матеріальне становище, спосіб життя та зв`язки у відповідних колах спілкування для вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

Отримавши згоду ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , які усвідомлювали свою участь у організованій озброєній групі, необхідність у прийнятті участі та у здійсненні тяжких та особливо тяжких злочинів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_10 визначивши для себе функцію керівника, а для інших - співорганізаторів та виконавців.

Таким чином, ОСОБА_10 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, спільно та по взаємній згоді з ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , організував та очолив є озброєне об`єднання, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників групи, а також злочинну спеціалізацію вказаної групи, при цьому керуючись бажанням спільного здійснення тяжких та особливо тяжких злочинів на території Київської області, корисливою метою яких було протиправне особисте збагачення, шляхом вчинення, розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_38 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, спрямованим на заволодіння майном у особливо великих розмірах, що відбулося сплановано і під керівництвом ОСОБА_10 .

З метою забезпечення існування та функціонування організованої озброєної групи, між її учасниками був розроблений єдиний план з розподілом функцій кожного з учасників групи. Відповідно до вказаного плану, завданнями і метою існування організованої озброєної групи було вчинення розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_38 поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло для забезпечення незаконного збагачення учасників організованої групи.

Так, ОСОБА_10 , усвідомлюючи неспроможність одноособово реалізувати свій злочинний намір, спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування організованою озброєною групою, яку він почав формувати в невстановлений досудовим розслідуванням час, обравши направленістю її діяльності - вчинення розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_38 поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, поєднаному з проникненням у житло.

Маючи згоду на участь у організованій групі ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , а також зайняття спільною злочинною діяльністю, ОСОБА_10 , за покладеними на себе функціями її організатора і керівника, з метою підготовки до вчинення корисливих злочинів, дотримання співучасниками заходів конспірації для протидії викриттю правоохоронними органами, розробив загальний план, який на етапі створення групи довів її учасникам та за яким їх дії були направлені на досягнення єдиного злочинного результату.

При цьому, ОСОБА_10 , визначив ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , як учасників організованої групи та співвиконавців вчинюваних ним злочинів, роль осіб, на яких поклав функції, здійснювати розвідувальні заходи (збір інформації про сім`ю ОСОБА_38 , їх спосіб життя, транспортні засоби на яких вони пересувається, наявність охоронця, місця проживання потерпілих), забезпечував фізичне подолання опору потерпілого ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , шляхом Фізичного впливу на нього, його знерухомлення шляхом зв`язування, нанесення тілесних ушкоджень іншим потерпілим, виконував функції, пов`язані безпосереднім вчиненням нападу на сім`ю ОСОБА_38 з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло заволодівав грошовими коштами та іншими цінностями, тобто безпосередньо приймав участь вчиненні злочинів щодо сім`ї ОСОБА_38 .

У відповідності до наданої згоди на спільну злочинну діяльність у складі організованої групи та поділу ролей ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 повністю організовували спостереження за об`єктом нападу напередодні вчинення кримінального правопорушення, в день його вчинення та безпосередньо під час вчинення нападу. З метою забезпечення конспірації та протидії викриття злочинної діяльності організованої групи, підшукані та використовувались рукавички, маски балаклави, спеціальні однорідні черевики у виді берців. Для забезпечення зв`язку між учасниками організованої групи під час вчинення кримінальних правопорушень використовувались мобільні телефони з нульовими ІМЕІ, з метою повного уникнення їх відстеження внаслідок використання ними радіоелектронних засобів спілкування.

Мобільність організованої групи забезпечувалась шляхом використання автомобілю марки «Ореl» з іноземними реєстраційними номерами НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_41 .

Також, з метою застосування фізичного та психічного насильства відносно потерпілих, подолання їх можливого опору, а також для вчинення опору під час можливого затримання учасників організованої групи правоохоронними органами, учасниками організованої групи використовувалась вогнепальна зброя (предмет схожий на пістолет «Макарова») та предмети травматичної дії.

Стійкість організованої групи, ОСОБА_10 , забезпечував за рахунок її стабільного складу, централізованого підпорядкування учасників, єдиних для всіх правил поведінки, планування злочинної діяльності та чіткого розподілу ролей.

Відповідно до розробленого плану злочинних дій, завданнями і метою існування організованої групи було незаконне вчинення розбійного нападу, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло відносно сім`ї ОСОБА_38 .

Організована група, яку створив ОСОБА_10 з метою вчинення злочинів, характеризувалась стійкістю, що знайшло своє вираження у згуртованості та стабільності. Так, між учасниками організованої групи були постійні внутрішні зв`язки. Між керівником групи та її учасниками існував високий рівень узгодженості дій, взаємодовіра, єдині правила поведінки, до яких слід віднести спеціальні домовленості щодо ведення розмов між собою із застосуванням умовних слів і словосполучень, використання окремих засобів зв`язку між собою, єдину систему вчинення кримінальних правопорушень з чітким розподілом ролей кожного з учасників групи, тощо.

Водночас, всі учасники організованої групи, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 та ОСОБА_10 , були достовірно обізнані про вид вчинення злочинів та їх кримінальну караність, при цьому кожен із учасників мав реальну можливість у добровільній відмові їх вчиненні та участі у нападах.

Отже, ОСОБА_10 , - організував та очолив організовану групу, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників, а також злочинну спеціалізацію вказаної групи, особисто підібрав сім`ю ОСОБА_38 , з метою вчинення відносно них протиправних дій, а саме вчинення відносно них озброєного нападу, з метою збагачення учасників групи шляхом заволодіння його майном, а саме: грошовими коштами та іншими цінними речами; відповідав за координацію та контроль за діями інших учасників організованої групи; планував вчинення злочинів та розподіляв функції учасників групи для досягнення розробленого ним плану, відомого всім учасникам; підтримував постійний зв`язок між членами організованої групи через засоби телефонного зв`язку та під час особистих зустрічей, організовував та приймав участь у нападі на сім`ю ОСОБА_38 .

ОСОБА_11 , будучи активним учасником організованої ОСОБА_10 групи, згідно розподілених функцій, забезпечував фізичне подолання опору потерпілих, шляхом фізичного впливу на них, їх знерухомлення, нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, виконував функції, пов`язані з безпосереднім вчиненням нападу на сім`ю ОСОБА_38 з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло заволодів грошовими коштами та іншими цінностями.

ОСОБА_29 , будучи активним учасником організованої ОСОБА_10 групи, згідно розподілених функцій, забезпечував фізичне подолання опору потерпілих, шляхом фізичного впливу на них, їх знерухомлення, нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, виконував функції, пов`язані з безпосереднім вчиненням нападу на сім`ю ОСОБА_38 з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло заволодів грошовими коштами та іншими цінностями.

ОСОБА_39 , будучи активним учасником організованої ОСОБА_10 групи, згідно розподілених функцій, забезпечував фізичне подолання опору потерпілих, шляхом фізичного впливу на них, їх знерухомлення, нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, виконував функції, пов`язані з безпосереднім вчиненням нападу на сім`ю ОСОБА_38 з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло заволодів грошовими коштами та іншими цінностями.

ОСОБА_40 , будучи активним учасником організованої ОСОБА_10 групи, згідно розподілених функцій, забезпечував фізичне подолання опору потерпілих, шляхом фізичного впливу на них, їх знерухомлення, нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, виконував функції, пов`язані з безпосереднім вчиненням нападу на сім`ю ОСОБА_38 з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло заволодів грошовими коштами та іншими цінностями, безпосередньо керував автомобілем марки «Ореї» іноземними реєстраційними знаками НОМЕР_1 .

Так, у вересні 2019 року ОСОБА_10 , точної дати та місця досудовим розслідування не встановлено, став обізнаний про наявність грошових коштів в особливо великих розмірах у сім`ї ОСОБА_38 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Восени, але не раніше 12.09.2019 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена) ОСОБА_10 , по взаємній згоді з ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , розробили план для підготовки та вчинення особливо тяжкого злочину, після чого розподілилиміжсобоюролі. З метою підготовки до вчинення відносно сім`ї ОСОБА_38 розбійного нападу із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 почали проводити розвідувальні заходи по збору інформації щодо сім`ї ОСОБА_38 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , маршрутів пересування, складу родини.

На виконання вказаного злочинного плану, з метою підготовки до вчинення розбійного нападу ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , на передодні, провели розвідувальні заходи по збору інформації щодо зазначеного домоволодіння: отримали інформацію про місце його розташування, кількість на його території будівель, відеокамер системи спостереження, наявність охорони, наявність та кількість обслуговуючого персоналу, місця непомітного проникнення на територію домоволодіння та шляхи швидкого відходу з місця вчинення кримінального правопорушення, тощо.

Також, з метою забезпечення конспірації та протидії викриття правоохоронними органами злочинних дій даної групи, ними були підшукані рукавички, балаклави, одяг, засоби зв`язку та транспортні засоби, а саме: автомобіль марки «Ореl» з іноземними реєстраційними номерами НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_41 .

З метою застосування фізичного та психологічного насильства відносно потерпілих, а також вчинення опору під час можливого затримання правоохоронними органами, учасниками групи були підшукані предмети, ззовні схожі на бойові пістолети по типу «Пістолет Макарова».

Підготувавшись таким чином до вчинення розбійного нападу на помешкання ОСОБА_38 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , розробили детальний план його вчинення з розподілом між собою ролей, визначившись з датою та часом.

Так, ОСОБА_10 , спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_37 , ОСОБА_36 близько 01 год. 30 хв. 10.10.2019 року на автомобілі марки «ОреL» з іноземними реєстраційними номерами НОМЕР_1 прибули до домоволодіння АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , де в той час останній перебував спільно зі своєю дружиною ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та сином ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . З метою конспірації та недопустимості подальшого їх викриття, для маскування слідів вчинення почину, всі учасники одягли рукавички та балаклави.

В цей же час, ОСОБА_10 , спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_42 , ОСОБА_37 та ОСОБА_36 , достовірно знаючи про - гребування у вказаному будинку сім`ї ОСОБА_43 у повному складі, маючи ти собі предмети, ззовні схожі на пістолет, бойовий пістолет по типу пістолет Макарова» та предмет травмуючої дії у вигляді металевої груби, з метою вчинення розбійного озброєного нападу, з корисливих мотивів, діючи у відповідності до розробленого плану, перелізли через паркан, яким огороджене домоволодіння, таким чином опинившись на території подвір`я. Відразу, без проміжку у часі, ОСОБА_10 , спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_37 , ОСОБА_36 шляхом розбиття віконного скла проникли в середину будинку, де направилися до спальної кімнати, у якій перебували члени сім`ї ОСОБА_43 .

Перебуваючи у одній із спальних кімнат, один із нападаючих (хто саме органом досудового розслідування не встановлено), користуючись нічним часом доби та раптовістю злочинних дій, за допомогою металевої труби наніс один удар по голові ОСОБА_20 від якого останній впав на підлогу на живіт. Водночас, один із нападників (хто саме органом досудового розслідування не встановлено), розмістився сидячи на спину ОСОБА_20 та кулаками рук наніс три удари по голові потерпілого, після чого обхвативши руками шию останнього почав його душити, таким чином припинивши опір для вчинення злочинних дій.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 85/45 від 27.12.2019 у ОСОБА_20 були виявлені: вертикально видовжена невеликих розмірів рана забійного характеру в задньому відділу тім`яної ділянки голови зліва; два косогоризонтально видовжені, паралельні між собою, невеликих розмірів поверхневі садна в центральному відділі лоба; невизначеної форми синець у передньому відділі правої скроневої ділянки; невизначеної форми вогнищевий крововилив під слизову оболонку на внутрішній поверхні верхньої губи справа; невизначеної форми синець на передній поверхні грудної клітки зліва, в підключичній ділянці і дещо нижче; невизначеної форми невеликих розмірів поверхневе садно в центральній частині лівої лопаткової ділянки. Наявна рана в тім`яній ділянці голови відноситься до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу7 здоров`я. Окремо взяті садна, синці, крововилив під слизову оболонку губи відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Водночас, діючи умисно та проти волі ОСОБА_22 , інші із нападників (хто саме органом досудового розслідування не встановлено), силою вивели її зі спальної кімнати.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 86/47 від 27.12.2019 у ОСОБА_22 був виявлений горизонтально видовжений невизначеної форми синець на зовнішній поверхні правого плеча, на межі його верхньої і середньої третин. Наявне тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Після чого поставивши ОСОБА_22 на коліна, незважаючи на благання припинити злочинні дії, приставили до голови предмет ззовні схожий на бойовий пістолет, супроводжуючи словесною погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я, висловили вимогу надати відомості про місце схрону грошових коштів у будинку.

Спільно з тим, не припиняючи свої злочинні дії, інші із нападників (хто саме органом досудового розслідування не встановлено), згідно попередньо розробленого плану, проникли до спальної кімнати ОСОБА_21 , де діючи умисно, спільно та у відповідності до обумовлених ролей, переслідуючи корисливий мотив, погрожуючи застосуванням предмета ззовні схожого на бойовий пістолет «Макарова», тобто насильства, яке є небезпечним для життя, знерухомили останнього, за допомогою ременя зв`язали руки за спиною, тим самим попередивши супротив вчиненню злочинних дій. Водночас, користуючись безпорадним станом ОСОБА_21 , висловлюючи словесні погрози заподіяти фізичне насильство, продовжили вимагати повідомити про місце зберігання горошових коштів у будинку.

Усунувши перешкоди у вигляді протистояння потерпілих, ОСОБА_10 , спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_37 та ОСОБА_36 , при огляді приміщення кімнат будинку, в комоді спальної кімнати відшукали та відкрито заволоділи грошовими коштами потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 в сумі 37 000 доларів СИТА, що станом на 10.10.2019 відповідно курсу валют Національного Банку України становить 24,7001 гри. за 1 долар США, що еквівалентно 913 937 грн. та 40 000 (сорок тисяч) грн., на загальну суму 953 937 грн., якими вони заволоділи.

Крім того, в ході вчинення злочинних дій, ОСОБА_10 , спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_37 та ОСОБА_36 незаконно заволоділи майном потерпілих: мобільним телефоном марки «Xiaomi» MI5s вартістю 2 799 грн. 67 коп., мобільним телефоном марки «Хіаоші» Redmi 4х вартістю 1 532 грн. 83 коп.; мобільним телефоном марки «Xiaomi» Redmi 4х вартістю 2 233 грн. 33 коп.; мобільним телефоном марки «Xiaomi» Redmi 7 вартістю 3 099 грн. 67 коп.; мобільним телефоном марки «Nokia» модель RM1013 вартістю 566 грн. 67 коп. з картою пам`яті micro SD марки «Kingston» вартістю 76 грн. 67 коп., розумним годинником марки «Xiaomi» Мі Mijia Waterproof Smartwatch Black вартістю 1980 грн. 90 коп.; хрестиком з металу жовтого кольору вартістю 2 614 грн. 21 коп., хрестиком з металу срібного кольору вартістю 536 грн. 13 коп., ланцюжком з металу срібного кольору вартістю 301 грн. 43 коп. на загальну суму 15 741 грн. 51 коп.

Досягши бажаного та виконавши всі злочинні дії, які заплановані, ОСОБА_10 , спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_37 та ОСОБА_36 на автомобілі марки «Ореї» з іноземними реєстраційними номерами НОМЕР_1 вільно та безперешкодно покинули місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим спричинивши потерпілим ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 матеріальну шкоду на загальну суму 969 678 (дев`ятсот шістдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят вісім) грн. 51 коп., яка станом на момент вчинення кримінального правопорушення більше ніж в 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно до примітки 4 ст. 185 КК України є особливо великим розміром.

Органами досудового розслідування зазначені дії ОСОБА_44 , ОСОБА_29 ( ОСОБА_30 ), ОСОБА_31 ( ОСОБА_32 ), ОСОБА_10 ( ОСОБА_27 ), ОСОБА_11 ( ОСОБА_28 ), кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України - як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений організованою групою, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах.

Крім того, межах даного кримінального провадження, кримінальне провадження відносно ОСОБА_29 закрито судом на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого, згідно ухвали суду від 08.07.2021 року (провадження №1-кп/359/188/2021).

Кримінальні провадження щодо ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 281 КПК України, виділені в окремі провадження та зупинені у зв`язку з їх розшуком (ухвали суду від 09.06.2021 року (провадження №1-кп/359/188/2021) та від 18.12.2020 року (провадження №1-кп/359/458/2020).

На підставі ч. 2 ст. 335 КПК України, судом продовжено судовий розгляд кримінального провадження щодо обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , суддею одноособово, зважаючи на позицію обвинувачених та їх захисників.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 187 КК України не визнав, та надав такі покази: що з 2019 року він мешкав в Туреччині. Його знайомий ОСОБА_45 запропонував роботу в Україні. Вони приїхали в Київ за декілька днів до цієї події. В Києві вони гуляли і ОСОБА_46 повинен був зустрітися з дівчиною. Зранку йому подзвонили і повідомили, що треба їхати до Одеси, але треба заїхати в м. Обухів за ОСОБА_47 . Після того, як він забрав ОСОБА_29 їх затримала поліція. Працівники поліції були в цивільному одязі. Вони вдягли йому кайданки та засунули як потім з`ясувалося ключі, паспорт тракториста та телефон. Українську мову він не розуміє і при затриманні та обшуку перекладача та адвоката не було. Потім доставили всіх в поліцію, де розвели по різним кімнатам. Азербайджанців було дуже багато. Вимагали щоб він та ОСОБА_45 зізналися, але вони відмовили і їх били. Старший опер був п`яний і він їх бив. В посольство за його вимогою не повідомили. На першому суді ОСОБА_48 та його брати відпустили, а його та ОСОБА_49 відправили в тюрьму. З ОСОБА_50 та його братом познайомилися в поліції. До цього часу вони один одного не знали. Про те, що в когось знайшли викрадені гроші йому не відомо, оскільки в поліції всіх тримали окремо і всіх били.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України не визнав, та надав покази: що все почалося з того, що двоє співробітників поліції м. Кагарлик тривалий час примушували його надавати їм хабарі, оскільки він займаюсь реалізацією овочів та фруктів в м. Кагарлик. ОСОБА_51 їм відмовляв і вони пообіцяли помститися. Так, 09.10.2019 року він поїхав вночі грати в гральні автомати, де перебував до 02.30 години. Потім повернувся до своєї автівки, яка знаходилася на виїзді м. Кагарлик, де знаходилася продукція, яку він продавав. Майже кожної ночі він зі своїм співробітникам охороняє фуру. Вдень, 10.10.2019 року біля свого будинку його зупинили працівники поліції, поклали на землю, де тримали приблизно півтори години, всунули якісь документи в карман та нібито їх потім вилучили. При проведенні обшуку, якій відбувся без перекладача та адвоката ОСОБА_51 заявляв, що жодного відношення до злочину він не має. В той час він був біля свого будинку на своєму автомобілі марки БМВ, але автомобіль та будинок ніхто не обшукував. Потерпілих знає більше 10 років. Як йому потім стало відомо, що під час після скоєння розбійного нападу працівники десь знайшли документи та телефони потерпілих і напевно підкинули їх йому. Оскільки зі слів потерпілих злочинці на їх думку були азербайджанці, то всіх подібних осіб перевіряли.

При розгляді кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 безпосередньо допитавши обвинувачених, свідків сторони захисту, потерпілих, вивчивши документи як докази, на які посилався прокурор та сторона захисту, вивчивши всі матеріали кримінального провадження, провівши дебати у яких прокурор просив: ОСОБА_10 ( ОСОБА_27 ) та ОСОБА_11 ( ОСОБА_28 ) визнати винними у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а захисники та обвинувачені, які не визнали своєї вини у вчиненні даного злочину, просили їх виправдати, у зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що в діях обвинувачених ОСОБА_10 ( ОСОБА_27 ) та ОСОБА_11 ( ОСОБА_28 ) не вбачається складу злочину, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України, оскільки їх вина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, так як прокурором не доведено, що в діянні обвинувачених є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Судом були допитані потерпілі та дослідженні письмові докази, які на думку прокурора, підтверджують винуватість ОСОБА_10 ( ОСОБА_27 ) та ОСОБА_11 ( ОСОБА_28 ) в інкримінованому їм злочині.

Потерпілий ОСОБА_20 надав суду наступні покази: - ОСОБА_48 знає багато років, купував в агропродукцію. 09.10.2019 року спали в хаті. Почули шум. Пішов подивитися. Вдарили чимось по голові. Було 5-6 осіб, всі в масках (балаклавах) та в перчатках. Шукали гроші. Викрали 37 тисяч доларів США, 40 тисяч гривень, телефони, ноутбук, два ланцюжка, відеокамеру, документи на трактор, права, ключі від авто ОСОБА_52 . Дружина з сином бачили пістолет. Хто його бив він не знає. Мови на якій говорили нападники він не знає. Всі були в чорному, маски з отворами два на очах і одне для роту. Все відбувалося приблизно 15-20 хвилин. Його допитували 3-4 рази але прикмет осіб він не називав. Думає, що це ОСОБА_51 , він працює в Кагарлику;

Потерпіла ОСОБА_22 надала суду наступні покази: - 10.10.2019 року, приблизно о 01.30 ночі їх пограбували. Гроші забрав високий статури чоловік. Нападники говорили між собою на азербайджанській мові, всі були в чорному. Впізнала ОСОБА_48 по походці і нібито голова вліво. Його знає з 2006 року. Допитували 3-4 рази. ОСОБА_48 за протоколами не впізнавала. Впізнавала за кольором очей та кольором шкіри ( всі особи азербайджанської нації мають карі очі та смуглу шкіру). Понятих при впізнанні не було, лише вона, чоловік, син та 2 слідчих). На запобіжному заході в суді бачила осіб, до яких застосовувався запобіжний захід;

Потерпілий ОСОБА_21 надав суду наступні покази - 10.10.2019 року, приблизно о 01.30 ночі їх пограбували. Забрали гроші, техніку та документи. Всі були в чорному одязі, в балаклавах та перчатках. Впізнав ОСОБА_48 за бровами та кольором очей. Допитували 3-4 рази. Всіх осіб бачили в суді в Кагарлику до впізнання. Впізнання було в Києві, в кабінеті слідчого, був він та слідчий, інших осіб не було.

Свідки сторони обвинувачення не допитувалися у зв`язку з відмовою прокурора, потерпілі та сторона захисту не наполягали на їх допиті. Згідно зі статтями:

ст. 22 КПК - кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності сторін.

ст. 23 КПК - суд досліджує докази безпосередньо, а обвинувачення має доводити винуватість обвинуваченого.

ст. 95 КПК - показання, отримані поза судовим засіданням, не мають переваги над тими, що дані безпосередньо у суді.

Покази зазначеного свідків, надані в ході досудового розслідування, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані доказами в кримінальному провадженні.

Також, судом було безпосередньо досліджено письмові докази сторони обвинувачення, які на думку прокурора, доводять вину ОСОБА_10 ( ОСОБА_27 ), ОСОБА_11 ( ОСОБА_28 ):

-заява потерпілого ОСОБА_20 від .10.10.2019 (а.с.24 том № 6):

-ухвала слідчого судді на дозвіл на проведення огляду домоволодіння потерпілого (а.с. 30-31 том №6);

-протокол огляду місця події та фото люстрацією ( а.с. 44-63);

-протокол огляду місця події та фото з місця (а.с. 68-78 том №6);

-протокол огляду місця події та фото з місця (а.с. 79-84 том №6);

-протокол огляду місця події та фото з місця (а.с. 68-78 том №6);

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_20 (а.с. 123 том №6);

-протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_20 (а.с. 124-132 том №6);

-висновок судово-медичного експерта №85/45 за фактом заподіяння ОСОБА_20 тілесних ушкоджень а.с. 139-140 том № 6);

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_21 (а.с. 148-150 том №6);

-протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_20 (а.с. 151-156 том №6);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с.157-158 том № 6);

відповідно до якого потерпілий ОСОБА_21 , на фото № 4 впізнав одного з чоловіків, які здійснили напад на нього.

-протокол допиту потерпілої ОСОБА_22 (а.с. 173-175 том №6);

-протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_22 (а.с. 176-183 том №6);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с.184-185 том № 6);

відповідно до якого потерпіла ОСОБА_22 , на фото № 1 впізнала одного з чоловіків, які здійснили напад на її сім`ю.

-висновок судово-медичного експерта №86/47 за фактом заподіяння ОСОБА_22 тілесних ушкоджень а.с. 193-194 том № 6);

-протокол затримання ОСОБА_11 (а.с. 59-63 том № 8);

-ухвала слідчого судді про накладення арешту на виявленні та тимчасовіо вилученні речі під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_11 ;

-повідомлення про підозру ОСОБА_11 (а.с.81-82 том №8 );

-протокол допиту підозрюваного ОСОБА_11 (а.с.83-84 том №8 );

-протокол затримання ОСОБА_29 (а.с. 133-137 том № 8);

-повідомлення про підозру ОСОБА_29 (а.с.150-151 том №8 );

-протокол затримання ОСОБА_53 (а.с. 80-82 том № 9);

-повідомлення про підозру ОСОБА_54 (а.с.86-87 том № 9);

-протокол допиту підозрюваного ОСОБА_53 (а.с.88-89 том № 9 );

-протокол затримання ОСОБА_10 (а.с. 133-136 том № 9);

-протокол особистого обшуку ОСОБА_10 (а.с. 137-138 том № 9);

-повідомлення про підозру ОСОБА_10 (а.с.156-157 том №9);

-протокол допиту підозрюваного ОСОБА_10 (а.с.158-159 том № 9 );

-протокол затримання ОСОБА_55 (а.с. 202-205 том № 9);

-протокол допиту підозрюваного ОСОБА_55 (а.с.208-209 том № 9 );

-повідомлення про підозру ОСОБА_10 (а.с.210-212 том №9);

-протокол додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_55 (а.с.212-213 том № 9 );

Крім того, судом було досліджено висновки експертів про проведення молекулярно-генетичних експертиз одягу та речей вилучених під час затриманні підозрюваних та речей виявлених під час огляду місця події та відповідно до яких походження клітин з ядрами які містяться на речах не містять генетичних ознак зразків буквального епітелію підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_10 , ОСОБА_56 та ОСОБА_57 , - огли та походження клітин які виявленні на речах з ядрами підозрюваних виключається.

Жодна з наданих суду молекулярно-генетичних експертиз не дали доказів тому, що зазначені обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були причетні до вчинення протиправних та злочинних дій відносно потерпілих. Тому зазначені докази в порядку ст. 85 КПК України є неналежними у цьому зв`язку.

Також суд враховує, що доказів наявності організованої групи між указаними обвинуваченими, матеріали кримінального провадження не містять, а є припущенням сторони обвинувачення. У цьому зв`язку, така обставина наявна у формулюванні обвинувачення, відхиляється судом як недоведена у встановленому законом порядку.

При дослідженні протоколу затримання та особистого обшуку ОСОБА_10 від 10.10.2019 також перегляду відеозапису фактичного затримання обвинуваченого, у місті Кагарлик, під час якого у нього було вилучено мобільний телефон без SIM-карти, а також документи, що належать потерпілому ОСОБА_21 , а саме: медичну довідку та посвідчення тракториста, суд встановив наступне:

на відеозаписі чітко зафіксовано, що на момент початку слідчих дій від 10.10.2019 року, ОСОБА_10 вже перебував у кайданках, тобто фактично був затриманий. Проте в матеріалах кримінального провадження відсутня належним чином оформлена постанова про затримання або ухвала слідчого судді про проведення особистого обшуку, а також відсутні будь-які відомості про невідкладність слідчої дії відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України. Також слід зауважити що відсутня постанова про визнання речових доказів, а саме мобільний телефон «Nokia» який безпосередньо були вилучені у ОСОБА_10 під час поверхневого огляду.

Крім того, суд звертає увагу що адвокат ОСОБА_58 яка отримала доручення від Центру БВПД у Київській області о 15:30 10.10.2019 року надала свої зауваження до протоколу затримання особи, а саме: під час фактичного затримання ОСОБА_10 , яке відбулося о 13:10 за адресою АДРЕСА_1 , - остання присутня не була, особистий обшук проводився без участі адвоката та перекладача, незважаючи на те, що останній є громадянином Республіки Азербайджан.

При цьому, твердження обвинуваченого ОСОБА_10 відносно того, що йому були підкинуті документи та речі під час його особистого обшуку та затримання, не були спростовані стороною обвинувачення, зважаючи на відсутність можливості переконатися, без сумнівів, у позиції прокурора з цього приводу, на підставі поданих ним доказів, та з урахуванням наданих матеріалів справи вцілому.

Також, у цьому зв`язку, на вимогу захисту та, вподальшому суду, прокурором не надано речових доказів, що були вилучені у ОСОБА_10 при його затриманні та особистому обшуку 10.10.2019 року.

Заява ОСОБА_10 щодо застосування до нього фізичного та психологічного впливу з боку працівників міліції у встановлений строк розглянута не була, належного розслідування даного факту вона не мала, що унеможливило довести зворотнє у встановлений КПК України спосіб.

Застосування відповідного насильства з боку працівників міліції при затриманні громадян Азербайджану, частково підтвердив і перекладач, залучений до участі у справі з моменту події злочину після затримання обвинувачених, а саме ОСОБА_19 , що підтверджується технічною фіксацією судових засідань.

Зазначені обставини в їх сукупності, на думку суду, свідчать про наявність істотних порушень вимог КПК України, що стосувались права на захист обвинуваченого, при його затриманні, які є підставою для визнання такого протоколу та отриманих в ході проведення даної процесуальної дії даних та доказів (в тому числі речових доказів), - недопустимими доказами на підставі ч.1 ст. 89 КПК України, зважаючи на істотні порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_10 (п.п 2, 3, 4 ч.2 ст. 87 КПК України).

Також суд, надаючи оцінку даним, які зафіксовані у протоколі затримання ОСОБА_11 , суд констатує, що такий протокол також й за формою та змістом не відповідає вимогам ст. 104, 208 КПК України, не містить відомості про місце, дату і час затримання, підстави затримання, результати особистого обшуку. Крім того, як вбачається зі змісту протоколу при затримання ОСОБА_11 не було роз`яснено його права та обов`язки не було надано право на захист та перекладача особі який є іноземцем, зафіксовано результати особистого обшуку, а також зафіксовано усну заяву, зроблену ОСОБА_11 що він ні чого не розуміє, та речі йому підкинули коли він лежав на підлозі.

При дослідженні протоколу затримання та особистого обшуку ОСОБА_11 , також перегляду відеозапису фактичного затримання обвинуваченого, час якого у нього було вилучено мобільний телефон без SIM-карти, ключ з біркою від невстановленого автомобіля, а також документи, що належать потерпілому ОСОБА_59 , а саме: посвідчення водія, суд встановив наступне:

на відеозаписі чітко зафіксовано, що на момент початку слідчих дій о 12 год. 40 хв. від 10.10.2019 року, ОСОБА_11 вже перебував у кайданках на зупинці громадського транспорту, тобто фактично був затриманий. Проте в матеріалах кримінального провадження відсутня належним чином оформлена постанова про затримання або ухвала слідчого судді про проведення особистого обшуку, а також відсутні будь-які відомості про невідкладність слідчої дії відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України. Також слід зауважити що відсутня постанова про визнання речових доказів а саме: мобільні телефони які безпосередньо були вилучені у ОСОБА_11 під час поверхневого огляду.

Таким чином, дії працівників правоохоронних органів мають ознаки недотримання встановленого кримінальним процесуальним законом порядку затримання та проведення обшуку, що впливає на допустимість отриманих у результаті обшуку доказів.

При цьому, аналогічно, твердження обвинуваченого ОСОБА_11 відносно того, що йому були підкинуті документи та речі під час його особистого обшуку та затримання, не були спростовані стороною обвинувачення, зважаючи на відсутність можливості переконатися, без сумнівів, у позиції прокурора з цього приводу, на підставі поданих ним доказів, та з урахуванням наданих матеріалів справи вцілому.

Також, у цьому зв`язку, на вимогу захисту та, вподальшому суду, прокурором не надано речових доказів, що були вилучені у ОСОБА_11 при його затриманні та особистому обшуку 10.10.2019 року.

Заява ОСОБА_11 щодо застосування до нього фізичного та психологічного впливу з боку працівників міліції у встановлений строк розглянута не була, належного розслідування даного факту вона не мала, що унеможливило довести зворотнє у встановлений КПК України спосіб.

Застосування відповідного насильства з боку працівників міліції при затриманні громадян Азербайджану, частково підтвердив і перекладач, залучений до участі у справі з моменту події злочину після затримання обвинувачених, а саме ОСОБА_19 , що підтверджується технічною фіксацією судових засідань.

При цьому, як встановлено, в ході судового розгляду ОСОБА_11 , взагалі не розумів української мови, та постійно користувався послугами перекладача.

Зазначені обставини в їх сукупності, на думку суду, як і в попередньому випадку, свідчать про наявність істотних порушень вимог КПК України, що стосувались права на захист обвинуваченого ОСОБА_11 , при його затриманні, які є підставою для визнання такого протоколу та отриманих в ході проведення даної процесуальної дії даних та доказів (в тому числі речових доказів), - недопустимими доказами на підставі ч.1 ст. 89 КПК України, зважаючи на істотні порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_11 (п.п 2, 3, 4 ч.2 ст. 87 КПК України).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду докази, отримані з порушенням прав затриманої особи, зокрема без належного процесуального оформлення факту затримання, не можуть вважатися допустимими.

З огляду на вказане, суд оцінює протоколи особистого обшуку ОСОБА_11 та ОСОБА_10 критично та не вбачає підстав для визнання вилучених під час них речей допустимими доказами у справі. Як зазначено раніше, суд не мав можливості їх також дослідити, оскільки вони (речові докази) не були надані стороною обвинувачення для їх дослідження зважаючи на їх не виявлення у органу досудового розслідування на збереженні.

Разом з тим, суд зазначає, що з часу вчинення інкримінованого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 злочину до моменту їх затримання та проведення обшуку пройшов значний період часу (не безпосередньо після вчинення інкримінованих ними дій), що викликає обґрунтовані сумніви щодо збереження у останніх речей потерпілих, а саме: посвідчення тракториста та посвідчення водія, протягом усього цього часу.

Крім того, вилучені документи а саме медична довідка, посвідчення тракториста на ім`я ОСОБА_21 та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_60 не мають самі по собі майнової цінності або функціонального призначення для обвинуваченого, а тому їх зберігання впродовж тривалого часу виглядає нелогічним з точки зору звичайної поведінки особи. Обвинувачення не надало переконливих пояснень щодо причин перебування цих речей у володінні ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 при їх поверхневому обшуку, як і доказів, що підтверджують безперервність їх зберігання у останніх з моменту вчинення злочину, зважаючи на висловлені обвинуваченими звинувачення про їх підкидання працівниками міліції при їх затриманні.

Крім того, суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постановах: від 06.11.2019 року у справі № 711/6762/15-к, від 17.03.2020 року у справі № 711/9990/16-к та від 16.12.2021 року у справі № 161/8835/18, в яких зазначено, що речові докази, отримані внаслідок особистого обшуку, мають оцінюватися в сукупності з іншими доказами у справі. Якщо відсутні належні пояснення щодо походження вилучених предметів, а також не доведено причинно-наслідковий зв`язок між цими речами та подією злочину, такі докази не можуть бути визнані достатніми та беззаперечними підставами для встановлення вини особи.

У зазначених рішеннях Верховний Суд наголошує на необхідності дотримання процесуального порядку затримання та обшуку, передбаченого статтями 208, 233, 236 КПК України. Порушення порядку проведення таких слідчих дій може призвести до визнання отриманих доказів недопустимими відповідно до ч. 2 ст. 87 КПК України.

Ураховуючи вищевикладене, суд не може визнати виявлені під час обшуку речі такими, що беззаперечно підтверджують винуватість ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 і оцінює наведені докази критично.

У зв`язку з наведеним, суд оцінює вказані обставини критично. Протокол обшуку не може бути самостійною підставою для висновку про винуватість обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні, оскільки вилучені речі не містять ознак беззаперечної причетності до кримінального правопорушення, а їх походження та перебування у обвинувачених не доведено належним чином. Виявлення таких доказів відбулось із грубим порушенням вимог КПК України, як зазначено раніше.

Також суд звертає увагу на ту обставину що з дослідженого відеозапису затримання не були присутні перекладач та захисник, проте постанова про залучення перекладача та захисника присутня, проте фактична їх присутність вже була після проведення затримання та особистих їх обшуків.

У справі від 14.09.2023 (№?521/18533/15?к) Верховний Суд визнав, що участь захисника, який з`явився вже після завершення обшуку, є формальною, що не відповідає принципу ефективного захисту.

Крім того, у постанові від 29.09.2022 (справа №?335/1934/14?к) Верховний Суд звернув увагу, що суд апеляційної інстанції не провів належного аналізу всіх обставин, коли під час обшуку слідчі спілкувалися з особою мовою, яку вона розуміла, але без формального перекладача. Це призвело до спотвореної оцінки допустимості доказів.

Також, судом за клопотанням сторони захисту було допитано наступних свідків:

Свідок ОСОБА_24 надав суду наступні покази - 09.10.2019 року йшов додому, приблизно о 22.00 зайшов в ігрові автомати на вул. Каштанова в м. Кагарлик. Там зустрів ОСОБА_61 приблизно до 02.30 10.10.2019 року, ОСОБА_51 ще позичав в нього гроші. За цей час ОСОБА_51 нікуди не відлучався і потім свідок пішов додому, а ОСОБА_51 поїхав до себе на точку.

Свідок ОСОБА_25 надав суду наступні покази - Працює у ОСОБА_48 на точці, продає товар та охороняє фуру по ночам, часто з ОСОБА_62 09.10.2019 року, приблизно о 22.30 ОСОБА_51 поїхав грати в ігрові автомати і повернувся приблизно о 02.30 - 03.00 год. 10.10.2019 року, хтось його підвіз на машині.

Свідок ОСОБА_26 надав суду наступні покази - іноді таксує в м. Кагарлик. 09.10.2019 року ОСОБА_51 подзвонив йому та попросив підвезти до ігрових автоматів в центр м. Кагарлик, це було приблизно після 21.00. Вночі він знову подзвонив та попросив забрати його біля ігрових автоматів та підвезти назад на точку, де він торгує.

Зазначені покази свідків та обвинувачених судом оцінені у відповідності до вимог КПК України щодо їх очевидності, допустимості та достатності, з урахуванням інших досліджених судом доказів сторони обвинувачення.

При ухвалені вироку суду суд бере до уваги тільки покази потерпілих, обвинувачених та свідків сторони захисту, отримані безпосередньо в судовому засіданні.

Вказаними показаннями свідків, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується обставини регламентовані ст. 91 КПК України.

Оцінка достовірності показів свідка, це процес, який відбувається в ході проведення судового розгляду справи. Оцінка достовірності показань свідка залежить від характеру показань свідка, прогалин в обгрунтуванні, логічність викладу показань тощо, від особи свідка, що має значення для оцінки його показань - наявність зацікавленості, в результатах провадження, службових, родинних взаємин з іншими учасниками процесу, його психологічні особливості, здатність сприймати і давати правдиві показання, репутація свідка, характеристика як члена суспільства тощо, від співвідношення показань свідка з іншими доказами у провадженні з метою з`ясування суперечностей або узгодженості між ними.

Аналіз доказів, здобутих стороною обвинувачення та наданих суду, лише підтверджує факт вчинення розбійного нападу на потерпілих, проте не доводить участі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні даного злочину, крім того вказують на те що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували поза межами місця проживання потерпілих, що підтверджується показами свідків сторони захисту, мобільного моніторингу з`єднань абонентського номера ОСОБА_11 та відсутності будь-яких доказів а саме в частині проведення ряду експертиз.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», з якого випливає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Як зазначено в постанові Касаційного кримінального суду від 21.01.2020 року в справі № 754/17019/17, для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення, визначеним частинами 2 та 4 ст. 17 КПК України, у відповідності до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена судом, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, крім того, що інкримінований злочин був скоєний і обвинувачений є винним у його вчиненні, Це означає, що версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають стосунок до події. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії сторони обвинувачення.

Показання потерпілих у цьому кримінальному провадженні заслуговують на ретельну правову оцінку, оскільки вони є ключовими доказами обвинувачення, але разом із тим містять суперечності, мають ознаки впливу сторонніх обставин, і не відповідають критеріям допустимості та достовірності, визначеним практикою Європейського суду з прав людини та Верховного Суду України.

У даній справі встановлено, що впізнання обвинувачених потерпілими проводилося з порушенням ст. 228 КПК України: без понятих (учасників впізнання), в неналежній процесуальній формі (в кабінеті, без інших осіб, з порушенням методу «випадкової вибірки»), після того, як потерпілі бачили обвинувачених, тобто вже мали про них уявлення, впізнання здійснювалося лише за кольором очей, шкірою, статурою, що є узагальнені, розмиті ознаки, які можуть належати великій кількості осіб.

Потерпілий ОСОБА_20 прямо вказав, що не бачив облич нападників, усі були в масках, але вважає, що це міг бути ОСОБА_10 , оскільки той працює в Кагарлику та він його знає.

Така заява має характер припущення, а припущення не можуть бути доказом вини у кримінальному провадженні, (ЄСПЛ, справа "Кобець проти України", п.43; ВС, справа №?711/9990/16-к).

Крім того, потерпілі ОСОБА_22 та ОСОБА_21 заявили, що впізнали особу за «карими очима» та «темною шкірою», додавши, що «всі азербайджанці мають такі ознаки» та при нападі всі розмовляли на азербайджанській мові.

Такі висловлювання мають ознаки етнічної упередженості, що прямо суперечить: ст. 24 Конституції України (заборона дискримінації), ст. 6 ЄКПЛ (право на справедливий суд), ст. 14 ЄКПЛ (заборона дискримінації), судовій практиці ЄСПЛ, яка категорично забороняє висновки про вину на підставі етнічної належності - (справа «Гарієва проти Росії», 2010; справа «Салов проти України», 2005).

Такі дії спотворюють результат впізнання, оскільки не виключають ефекту навіювання, суб`єктивного припущення або попередньої поінформованості, аналогічного висновку дійшов у своїх постанові і Верховний Суд (Постанова ВС від 06.11.2019 у справі №?711/6762/15-к).

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про визнання недопустимими доказами в кримінальному провадженні протоколів впізнання осіб обвинувачених, в даному випадку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зважаючи на положення ч.1 ст. 86, 89 КПК України, та враховуючи відсутність понятих (незацікавлених осіб, учасників процесуальної дії) при проведенні такого впізнання (протоколи від 10.10.2020 рок та від 04.10.2020 року відповідно).

З наведеного суд вбачає невідповідність покази свідків іншим доказам, а саме: встановлено алібі обвинувачених (поза межами місця події), немає доказів, які підтверджують безперервність зберігання документів потерпілих, які нібито були знайдені у обвинувачених, генетична експертиза виключила наявність ДНК обвинувачених на речах з місця події, тому покази потерпілих не підтверджуються жодними іншими об`єктивними доказами, не узгоджуються з результатами експертиз і є сумнівними з точки зору стандарту доказування «поза розумним сумнівом» - (ЄСПЛ, справа «Стефанов проти Болгарії», 2008; ВС, справа №?335/1934/14-к).

Суд надає належну правову оцінку показанням обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Так, обвинувачені від початку кримінального провадження послідовно заперечують свою причетність до інкримінованого їм злочину. Їхні показання в ході судового розгляду надані добровільно, без ознак зовнішнього впливу, тиску або протиправних методів слідства. Це підтверджується як змістом допитів, так присутністю скарг з боку обвинувачених у ході досудового розслідування та в суді.

Показання обвинувачених є внутрішньо логічними, узгодженими між собою, а також не суперечать іншим об`єктивним доказам у справі, зокрема:

Алібі, яке підтверджується показаннями свідків захисту, моніторингу трафіку з`єднань мобільних телефонів обвинувачених, відсутністю біологічних слідів (ДНК, поту, крові тощо) обвинувачених на місці події; висновками експертиз, які не встановили ознак їхньої участі у вчиненні злочину.

Визнані судом недопустимі докази суд не вправі брати в основу обвинувачення. Інших доказів, які б беззаперечно свідчили про причетність обвинувачених до вчинення інкримінованого ним злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, суду не надано стороною обвинувачення. Таким чином, прокурором не доведено а судом не встановлено причетності указаних обвинувачених до злочину поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 КПК України, обвинувачений не зобов`язаний доводити свою невинуватість і має право не свідчити проти себе. Проте у даному випадку обвинувачені надали розгорнуті пояснення, які не були спростовані стороною обвинувачення належними та допустимими доказами.

Європейський суд з прав людини у справі «Ткачов проти України» (заява №17921/99) зазначив, що показання обвинуваченого, які є узгодженими, не суперечать доказам у справі та логічно пояснюють його позицію, мають бути враховані як повноцінні докази при відсутності інших переконливих доказів вини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що показання обвинувачених мають характер достовірного та логічно обґрунтованого доказу у справі, який відповідає вимогам ст. 94 КПК України.

Ці показання, у сукупності з іншими доказами, спростовують версію сторони обвинувачення та підтверджують позицію захисту про відсутність події кримінального правопорушення або ж відсутність у ній участі саме обвинувачених.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що показання потерпілих не відповідають вимогам допустимості, достовірності та достатності, передбаченим ч. 1 ст. 94 КПК України, а отже не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

За означених обставин суд доходить висновку, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом перед судом переконливості своїх доводів, відтак, засудження обвинувачених не може ґрунтуватися виключною мірою на припущеннях, які доказами з інших джерел, досліджених у судовому засіданні, не підтверджуються.

Ухвалення виправдувального вироку у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, внормоване частиною першоюст. 373 КПК України.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» усі сумніви відносно доведеності звинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Якщо зібрані у справі докази не підтверджують звинувачення і усі можливості збирання доказів вичерпані, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Судом під час з`ясування обставин справи в повному обсязі досліджені всі докази, надані сторонами провадження, та належних, достовірних, допустимих доказів, які можна використати при визнанні обвинувачення доведеним, суду не надано, між тим можливість дослідження доказів вичерпана, що має обов`язковим наслідком ухвалення виправдувального вироку суду.

Враховуючи викладене, суд знаходить за необхідне виправдати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по пред`явленому їм обвинуваченню через недоведеність їх винуватості.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують «Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Суду як джерело права.

Пункт 2 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (Рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).

Стаття 187 ч. 4 КК України, передбачає відповідальність за розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище. Розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного у частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні. Вчинення обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 інкримінованого розбою не доведена.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч.3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 1 листопада 1996 року № 9, визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно з ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ст.62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вказане встановлено і в ст. 17 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, в тому числі винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, покладається на слідчого, прокурора і лише в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Клопотання про дослідження чи витребування додаткових доказів сторони, в тому числі прокурор, не заявляли.

Таким чином, навіть в умовах воєнного стану відповідно до вимог ст. ст. 22, 26 КПК України, судом були створені всі можливі умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В силу вимог ч.ч. 1, 3 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діях обвинуваченого є склад злочину кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умов доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів обвинувачення, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ та їх сукупність, вважає, що за результатами даного судового розгляду не було доведено поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами, що за вказаних в обвинувальному акті обставин не доводить винуватості ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 4 ст. 187 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України після набрання вироком суду законної сили.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , заявлений до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , підлягає залишенню без розгляду зважаючи на те, що суд приходить о висновку про невинуватість зазначених обвинувачених.

У цьому зв`язку, процесуальні витрати, що становлять в кримінальному провадженні витрати пов`язані із залученням експертів на досудовому розслідуванні в сумі 169146 грн.60 коп., слід віднести на рахунок Держави України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 318, 322, 342-351, 358, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ч. 4 ст. 187 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_10 ( ОСОБА_27 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.

ОСОБА_11 ( ОСОБА_28 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , заявлений до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , - залишити без розгляду.

Долю речових доказів вирішити порядку ст. 100 КПК України після набрання вироком суду законної сили.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні, що становлять 169146 (сто шістдесят дев`ять тисяч сто сорок шість) грн. 60 коп. та пов`язані із залученням експертів, - віднести на рахунок Держави України.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, їх захисникам, прокурору та потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1