ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 760/13740/22

провадження № 51-1812 км 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 31 березня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

1. Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

2. Вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат, цивільного позову та інших заходів забезпечення кримінального провадження.

3. Київський апеляційний суд ухвалою від 31 березня 2025 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишив без змін.

4. За обставин, детально викладених у вироку, ОСОБА_7 08 серпня 2022 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 12:15 години, проходячи поруч із корпусом № 8 Національного Авіаційного Університету (далі НАУ), що на проспекті Любомира Гузара, 1 у м. Києві, не маючи постійного джерела доходів, з метою покращення свого матеріального становища, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, а саме листовий алюміній, який належить НАУ.

5. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 перебуваючи за вказаною адресою, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав 3 листи алюмінію, спричинивши НАУ матеріальної шкоди на загальну суму 3174 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік.

6. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив дії спрямовані на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

9. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування судових рішень і закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

10. На обґрунтування своїх доводів зазначає, що місцевий суд не надав правової оцінки доказам, наданим стороною обвинувачення, обмежившись лише їх переліком. Захисник звертає увагу на невідповідність висновків місцевого суду матеріалам кримінального провадження щодо кількості викраденого ОСОБА_7 металу, зазначає, що наявними у справі доказами підтверджується викрадення лише одного листа металу, що не заперечує й сам ОСОБА_7 . Вказує, що це вплинуло на висновки про вагу та вартість викраденого, при цьому звертає увагу, що надані стороною обвинувачення докази містять різні відомості щодо ваги металу, а його вартість не підтверджена належними доказами, оскільки будь-які бухгалтерські документи відсутні, експертиза не проводилась. Внаслідок цього, на думку захисника, судом не встановлено такого елементу складу злочину, як розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

11. Крім того, зазначає, що місцевий суд безпідставно задовільнив цивільний позов в повному обсязі, ретельно не перевіривши усіх вимог цивільного позивача, не дослідив з урахуванням вимог ч. 6 ст. 22 КПК, наданих останнім письмових доказів та не оцінив їх відповідно до ст. 94 КПК. При цьому, жодними доказами не підтверджено необхідність стягнення вартості будівельних робіт входу в підвал, оскільки як убачається з показань як засудженого, так і свідків, метал вже був демонтований та знаходився на землі.

12. Апеляційний суд, зазначених порушень не усунув та залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, своїх висновків не мотивував, усіх доводів скарги належним чином не перевірив, не надав на них відповідей, обмежився лише формальним посиланням на докази, яким правової оцінки не надав.

13. Вважає судові рішення такими, що не відповідають вимогам ст. 370, 419 КПК.

Позиції учасників судового провадження

14. У судовому засіданні прокурор частково підтримав доводи касаційної скарги, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у цьому суді.

Мотиви Суду

15. Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про таке.

16. Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

17. Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

18. Статтею 412 КПК визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

19. Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.

20. Положеннями ст. 94 КПК встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

21. Оцінка доказів, згідно зі ст. 94 КПК, є виключною компетенцією суду, який постановив вирок. Суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції, і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК. Водночас у певних випадках дослідження доказів апеляційним судом може бути визнано додатковою гарантією забезпечення права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, якщо в апеляційному суді постає питання про встановлення певного факту в інший спосіб, ніж це було здійснено у суді першої інстанції, тоді повнота дослідження доказів щодо цього факту має бути забезпечена у повному обсязі.

22. Згідно зі статтями 2, 7, 370, 404, 419 КПК під час перегляду оспорюваного вироку апеляційний суд, дотримуючись засад кримінального провадження, зобов`язаний ретельно перевірити всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, з`ясувати, чи повно, всебічно та об`єктивно здійснено судове провадження, чи було у передбаченому вказаним Кодексом порядку здобуто докази обвинувачення, чи оцінено їх місцевим судом із додержанням правил ст. 94 КПК і відповідно до тих доказів, чи правильно було застосовано закон України про кримінальну відповідальність. У разі залишення апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції має бути зазначено підстави, на яких її визнано необґрунтованою.

23. Тобто суд апеляційної інстанції має перевірити і проаналізувати всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, зіставити їх з наявними у справі матеріалами та надати на кожен доречний і важливий аргумент сторони вичерпну відповідь у своєму рішенні.

24. Однак, у цій справі, суд апеляційної інстанції наведених вимог закону не дотримався та, залишаючи апеляційну скаргу захисника без задоволення, належним чином не перевірив усіх доводів, викладених у ній, відповідей на них не дав, не провів ретельного аналізу й оцінки обставин, на які посилався апелянт, що суперечить вимогам ст. 419 КПК.

25. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погодившись з вироком місцевого суду, захисник оскаржив його в апеляційному порядку через невідповідність висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

26. На обґрунтування апеляційних вимог захисник наводив конкретні доводи, аналогічні доводам його касаційної скарги, які мали бути ретельно перевірені апеляційним судом. Зокрема, звертав увагу апеляційного суду, що визначена у вироку кількість викраденого засудженим металу не підтверджується дослідженими у справі доказами, при цьому посилався на протокол огляду місця події від 08 серпня 2022 року за адресою: м. Київ, вул. Василенка, 11, за даними якого було виявлено та вилучено 1 лист металу, згорнутий в три рази, обмотаний скотчем та тканиною мотузкою, який постановою слідчого СВ Солом`янського УПГУП у м. Києві від 08 серпня 2022 року визнаний речовим доказом та в подальшому був отриманий представником НАУ. Викрадення одного листа алюмінію не заперечував у судовому засіданні і ОСОБА_7 . Стверджував, що досліджені судом докази містять різні відомості щодо ваги металу, а його вартість не підтверджена жодними належними доказами, оскільки експертиза не проводилась, а будь-які бухгалтерські документи у матеріалах провадження відсутні. Також захисник звертав увагу на безпідставне задоволення позовних вимог потерпілої сторони в повному обсязі з огляду на те, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку, що саме дії ОСОБА_7 призвели до пошкодження входу в підвал навчального корпусу, адже, як убачається з його показань, та показань свідків, метал вже був демонтований та знаходився на землі. Вказував, що такі доводи сторони захисту взагалі не знайшли свого відображення в судовому рішенні.

27. Разом з тим, апеляційний суд не перевірив із достатньою повнотою викладені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи, надавши на деякі з них відповіді без аналізу та оцінки доказів у контексті доводів апеляційної скарги, по суті формально погодившись з висновками суду першої інстанції. Водночас власних висновків не сформулював, аргументованих відповідей та мотивів відхилення доводів апеляції не навів, рішення про залишення вироку суду першої інстанції без змін належним чином не вмотивував.

28. Оскільки, згідно вимог ст. 433 КПК суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, вказані обставини підлягають перевірці в межах повноважень суду апеляційної інстанції з врахуванням доводів сторони захисту.

29. За таких обставин, касаційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, а ухвала апеляційного суду - скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно належним чином перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі сторони захисту, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог кримінального процесуального закону і прийняти законне та обґрунтоване судове рішення

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 31 березня 2025 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 08 листопада 2025 року включно.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3