Справа № 352/277/25
Провадження № 1-кп/352/156/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000001від 02.01.2025 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красилів, Хмельницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з середньою освітою, працюючого ландшафтним дизайнером в садовому центрі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_3 , , перебуваючого у фактичних шлюбних стосунках, утриманця двох неповнолітніх дітей, українця, громадянина України, не військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, судимого 18.08.2022 р. Корабельного райсуду м. Миколаєва за ст. 187 ч. КК України, із застосуванням ст.. 69 КК України до покарання у виді шести років одного місяця двадцяти днів позбавлення волі без конфіскації майна; 06.02.2025 р. Тисменицьким райсудом за ст. 186 ч. 4 КК України, із застосуванням ст.. 69 КК України до покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України,-

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_4 , повторно вчинив заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою.

Вказаний злочин підсудний вчинив при наступних обставинах:

в АДРЕСА_4 , знаходиться садовий центр ««Еко Тис 2019», де з ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснює підприємницьку діяльність, основний вид якої «роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах», фізична особа-підприємець (далі ФОП) ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, упродовж квітня-травня 2024 року неодноразово приїжджав до вказаного садового центру, де здійснював покупки товарів, представляючись ландшафтним дизайнером, у зв`язку з чим між останнім та ФОП ОСОБА_6 виникли довірливі відносини.

На початку травня 2024 року у ОСОБА_4 , під час співпраці із ФОП ОСОБА_6 , виник умисел на шахрайське заволодіння товарами, які належать останній, для особистого збагачення.

З цією метою, ОСОБА_4 10.05.2024 р. приблизно о 20 год., спільно із знайомим ОСОБА_7 , який не був обізнаний із злочинними намірами останнього, приїхав робочим автомобілем марки «ГАЗ 2705», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до садового центру «Еко Тис 2019», що в м. Тисмениця по вул. К. Левицького, 95 «а», Івано-Франківського району, Івано-Франківської області.

Перебуваючи на території садового центру, ОСОБА_4 повідомив ФОП ОСОБА_6 про намір придбати соснову кору марки «Грінріч» фракції середня «3-6 см» в кількості 100 мішків, об`ємом по 50 л кожний, насіння газонної трави «Спортивна», марки «GreenHome», вагою 2 кг та чорнозем чистий в кількості 10 мішків, вагою 40 кг кожний, які нібито необхідні для виконання замовлення з ландшафтного дизайну.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись довірливими відносинами із ОСОБА_6 , переконав останню у передачі йому 100 мішків соснової кори марки «Грінріч» фракції середня «3-6 см», об`ємом по 50 л кожний, насіння газонної трави «Спортивна», марки «GreenHome» вагою 2 кг та чорнозему чистого в кількості 10 мішків, вагою 40 кг кожний, запевнивши ОСОБА_6 , що здійснить оплату через два дні, не маючи при цьому намірів виконати надане зобов`язання.

У свою чергу, ОСОБА_6 , не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_4 та будучи впевненою у його щирості, 10.05.2024 р., перебуваючи на території садового центру «Еко Тис 2019», що в м. Тисмениця по вул. Левицького, 95 «а», Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, передала товари, а саме соснову кору марки «Грінріч» фракції середня

«3-6 см» в кількості 100 мішків, об`ємом по 50 л кожний, вартістю 12300 грн, насіння газонної трави «Спортивна», марки «GreenHome», вагою 2 кг, вартістю 494 грн, та чорнозем чистий в кількості 10 мішків, вагою 40 кг кожний, вартістю 420 грн, якими ОСОБА_4 шахрайським способом, шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 , заволодів та в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Всього, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 13214 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілою, дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, та всі неправомірні діяння були вчинені ним внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища.Заподіяні потерпілій злочином збитки зобов`язується відшкодувати в найкоротші строки.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ст. 190 ч. 2 КК України, так як він, повторно вчинив заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд)передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність обвинуваченого обставини судом не встановлено.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги думку потерпілої щодо несуворості призначуваного ОСОБА_4 покарання, а також враховує і те, що останній має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, працюючи займається суспільно-корисною працею, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння корисливого злочину, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставин, дані про особу винного, суд вважає доцільним, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів.

Крім того, оскільки даний злочин було скоєно підсудним 10.05.2024 р., тобто до постановлення попереднього вироку Тисменицьким районним судом від 06.02.2025 р. щодо останнього, то на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, призначене судом покарання підсудному за даний злочин слід шляхом поглинання поглинути покаранням визначеним ОСОБА_4 вищезазначеним вироком суду.

На переконання суду, визначене за сукупністю злочинів остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретних злочинних діянь, вчинених ним, з покаранням призначеним останньому.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні заявлено не було.

Запобіжний захід у виді тримння під вартою слід залишити обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 342 -376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання даного менш суворого покарання визначеного обвинуваченому за цим вироком суду, більш суворим покаранням визначеним обвинуваченому попереднім вироком Тисменицького районного суду від 06.02.2025 р., остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Оскільки запобіжний захід в даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого не обирався та на момент постановлення цього вироку ОСОБА_4 реально відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Тисменицького райсуду від 06.02.2025 р., який набрав законної сили 11.03.2025 р., то початок строку відбуття покарання за даним вироком обчислювати з 11.03.2025 р., а саме з моменту приведення вироку Тисменицького райсуду від 06.02.2025 р. до виконання, зарахувавши в строк відбуття покарання частково відбуте обвнуваченим покарання за попереднім вироком Тисменицького райсуду від 06.02.20256 р.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 2785,65 грн. понесених Івано-Франківським НДЕКЦ витрат на проведення судових експертиз.

Речові докази по даному кримінальному провадженні, а саме накладну № 5 від 10.05.2024 р. надану потерпілою ОСОБА_6 , зберігати при матеріалах даного кримінального поаджння.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, потерпілому та обвинуваченому негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_8