Справа № 699/1968/25
Номер провадження № 1-кс/699/326/25
УХВАЛА

Іменем України

04.12.2025 року м. Корсунь-Шевченківський

Слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області

ОСОБА_1 , розглянувши подану в порядку ст. 206 КПК України, скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 щодо незаконного затримання особи, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2025 до слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 щодо незаконного затримання особи, подана в порядку ст. 206 КПК України.

Подана скарга обґрунтована тим, що 04.12.2025 в м. Корсунь-Шевченківський представниками поліції та ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснено затримання гр. ОСОБА_3 без складання протоколу про адміністративне затримання та здійснено примусове доставлення його до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скаржник зазначає, що у відповідності до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин. Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.

Проте, згідно норм кримінального процесуального законодавства чи КУпАП службові (посадові) особи РТЦК та СП не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання особи та її подальше утримання.

Скаржник просить відкрити провадження за скаргою ОСОБА_3 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , на незаконне затримання; призначити скаргу до розгляду; викликати в судове засідання представника заявника в режимі відео конференції та уповноважену особу ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 забезпечити участь у судовому засіданні ОСОБА_3 ; зобов`язати військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно доставити ОСОБА_3 ; заборонити ІНФОРМАЦІЯ_2 мобілізовувати ОСОБА_3 та вивозити його за межі ІНФОРМАЦІЯ_2 чи АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя, дослідивши скаргу адвоката, подану в порядку ст. 206 КПК України, дійшов висновку про наступне.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями), підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями), установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями), слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Як вбачається з матеріалів скарги, адвокат ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області зі скаргою, в порядку ст. 206 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Із змісту поданої скарги слідує, що ОСОБА_3 , не є особою, яка тримається під вартою у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуванням ними кримінального правопорушення у межах будь-якого кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді відсутні підстави, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження у порядку ст. 206 КПК України.

Також, слідчий суддя не вправі надавати оцінку діям службових осіб територіальних центрів комплектування та військової частини щодо виконання порядку проведення призову громадян України на військову службу.

Стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку ст. 206 КПК України.

Проте ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами ТЦК та СП чи військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаних із мобілізацією, для судового захисту будь-яка особа вправі звернутись із адміністративними позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, - до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу і особисту недоторканість в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі "Мельник проти України" Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги поданої скарги виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу на висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладених в постанові від 27.05.2019 (справа № 766/22242/17, провадження № 51-7276 кмо 18), де у висновку щодо застосування норми права, вказано наступне: оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження. Аналогічних висновків дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 11.04.2019 ( справа 757/35596/18-к).

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за поданою скаргою.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 24, 26, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 206 КПК України щодо незаконного затримання особи - відмовити.

Копію ухвали слідчого судді негайно надіслати особі, яка подала скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1