Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/327/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 401/4394/21 Доповідач в колегії апеляційного суду
Категорія 121 (101) П ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000646 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України, заапеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.02.2025, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ромської національності, громадянина України, уродженця с. Глинськ Світловодського району Кіровоградської області, маючого повну середню освіту, студента ІІ курсу Дніпропетровського центру технічної освіти, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у розмірі 686 гривень 48 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 8980 грн 00 коп і моральну шкоду в розмірі 150000 грн 00 коп та судові витрати у розмірі 6000 грн 00 коп.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_11

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_6 скоїв злочин проти життя та здоров`я особи, а саме вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.

Так, 06.11.2021 приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_12 з метою з`ясування спірних відносин, які виникли на ґрунті особистої образи з неповнолітнім ОСОБА_6 , прибув до заздалегідь обумовленого в телефонній розмові місця, а саме: ділянки місцевості неподалік Глинської сільської ради, Великоандрусівської ОТГ Кіровоградської області, що розташована по вул. Центральна, 10, у с. Глинськ Олександрійського району Кіровоградської області. При цьому ОСОБА_12 узяв з місця свого проживання дерев`яну биту.

Прибувши до вище вказаного місця, ОСОБА_12 направився до неповнолітнього ОСОБА_6 та наніс останньому удар битою по голові, а ОСОБА_6 у свою чергу наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_12 та вихопив з його рук биту.

В цей час у неповнолітнього ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та агресії виник злочинний умисел направлений на спричинення ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, неповнолітній ОСОБА_13 , не маючи на меті заподіяння смерті іншій людині, умисно наніс два потужних, цілеспрямованих удари битою ОСОБА_12 у життєво-важливий орган людини в потиличну ділянку голови.

В результаті умисних протиправних дій, згідно висновку №842 від 09.11.2021, неповнолітній ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді вогнищ забоїв речовини головного мозку в ділянках лобних полюсів обох півкуль головного мозку, в ділянці скроневого полюса та потиличній ділянці лівої півкулі головного мозку; крововиливи в м`яку мозкову оболонку в ділянці лобних полюсів обох півкуль, в ділянці скроневого полюса лівої півкулі, в потиличних ділянках обох півкуль головного мозку та в ділянці правої півкулі мозочка; крововилив під тверду мозкову оболонку лівої півкулі головного мозку; два лінійних перелому кісток черепа справа; крововилив в м`які покрови голови в правій тім`яно-потиличній ділянці; синець з садном в потиличній ділянці справа; синця на межі тім`яної та потиличної ділянок справа, що ускладнилась набряком головного мозку та по ступеню тяжкості, стосовно живої особи, має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, в наслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 помер у лікарні.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати внаслідок невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі неповнолітнього обвинуваченого, а також через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі. В строк покарання зарахувати період перебування ОСОБА_6 під цілодобовим домашнім арештом з 12.11.2021 до 07.01.2022 включно, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. Строк відбуття покарання обраховувати з дня ухвалення вироку - 26.02.2025. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Отже, сторона обвинувачення вважає, що суд першої інстанції, визнавши винним ОСОБА_6 , який вчинив злочин в неповнолітньому віці, в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та призначаючи йому покарання, безпідставно не застосував норми закону, а саме ч. 1 ст. 69 КК України, які підлягали застосуванню стосовно обвинуваченого.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основногопокарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Однак, судом першої інстанції при ухваленні вироку особу неповнолітнього обвинуваченого належним чином не вивчено, не взято до уваги обставини, які пом`якшують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення. Так, під час досудового розслідування та в ході судового розгляду встановлено обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. У зв`язку з цим, необхідно звернути увагу, що неповнолітній ОСОБА_6 навчався на II курсі «ДЦТУ» м. Дніпро, за місцем навчання характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується позитивно, згідно з характеристики є добрим, життєрадісним та працелюбним. Гарно навчається, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, негативно ставиться до скоєного ним кримінального правопорушення.

При призначенні покарання неповнолітньому відповідно до ст. 103 КК крім обставин, передбачених у статтях 65 - 67 КК, необхідно брати до уваги умови життя й виховання неповнолітнього, вплив на нього дорослих, рівень розвитку та інші особливості його особи.

Також, із досудової доповіді Олександрійського районного відділу №2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області встановлено, що ОСОБА_6 має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено. Наведені вище обставини у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають всі підстави для застосування ч. 1 ст. 69 КК України й призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.

Крім того, відповідно до Порядку реалізації Пілотного проекту щодо імплементації міжнародних стандартів правосуддя, дружнього до дитини, у практичну діяльність, затвердженого спільним наказом Офісу Генерального прокурора, Міністерства внутрішніх справ, Міністерства юстиції України та Міністерства соціальної політики України від 01.06.2023 № 150/445/2077/5/187, на території Кіровоградської області запроваджено імплементацію міжнародних стандартів правосуддя, дружнього до дитини (далі - Пілотний проект).

Метою цього Проекту є максимальне забезпечення при здійсненні досудового розслідування, судового розгляду у кримінальних провадженнях за участі дітей, а також при виконанні покарань щодо неповнолітніх, ефективної реалізації існуючих обов`язкових універсальних міжнародних стандартів захисту прав неповнолітніх. Реалізація Проекту ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини, координації та взаємодії суб`єктів реалізації Пілотного проекту з метою напрацювання та впровадження в практичну діяльність уніфікованих підходів до реалізації принципів правосуддя, дружнього до дитини, відповідно до стандартів діяльності фахівців у сфері правосуддя щодо дітей у кримінальному провадженні та при виконанні покарань щодо неповнолітніх. Згідно з пунктом 78 розділу X Пілотного проекту встановлено, що під час вирішення питання про відповідальність неповнолітнього, необхідно керуватися найкращими інтересами дитини, при цьому обирати заходи впливу, передусім ті, які мінімізують ризики для фізичного, розумового, соціального розвитку дитини та труднощів щодо її реінтеграції в суспільство, зокрема призначення покарання із застосуванням положень статті 69 КК України, за наявності підстав, у тому числі щодо призначення більш м`якого покарання.

За таких обставин, суд першої інстанції, призначаючи покарання неповнолітньому у виді позбавлення волі строком на 7 років, не застосував закон, який підлягає застосуванню (ст. 69 КК України), що суттєво порушує права неповнолітнього обвинуваченого, нівелює реалізацію міжнародних підходів у розумінні та застосуванні правосуддя, дружнього до дитини, а також спричинило призначення покарання, що не відповідає особі обвинуваченого та обставинам кримінального правопорушення.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 102 КК України, покарання у виді позбавлення волі призначається неповнолітньому: за тяжкий злочин на строк не більше семи років, тобто судом першої інстанції призначено неповнолітньому максимально можливе покарання, без урахування обставин, які пом`якшують покарання та особи обвинуваченого ОСОБА_6 .

Крім того, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню, зокрема в частині зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення на підставі ч. 7 ст. 72 КК України.

В розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» суд має зараховувати у строк покарання - строк попереднього ув`язнення.

У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду від 12.11.2021 неповнолітньому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 07.01.2022. Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Судом при ухваленні вироку не застосовано ч. 7 ст. 72 КК України, яка підлягала застосуванню та не зараховано строк перебування неповнолітнього ОСОБА_6 з 12.11.2021 по 07.01.2022 під цілодобовим домашнім арештом.

Таким чином, строк відбуття покарання слід обраховувати з дня ухвалення вироку із зарахуванням у строк відбуття покарання строку перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок районного суду змінити, перекваліфікувавши дії його підзахисного з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України, визнавши ОСОБА_6 винуватим за ст.124 КК України та призначити йому відповідне покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 в ході судового засідання факт нанесення ударів потерпілому битою визнав, але не згоден з кваліфікацією його дій за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Отже, сторона захисту вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні вищеописаного злочину не знайшла свого підтвердження, а тому його дії необхідно перекваліфікувати на ст. 124 КК України, за ознаками умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчиненого у разі перевищення меж необхідної оборони, виходячи з наступного.

Так, за нормативним визначенням, заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження (ст.121 КК) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на здоров`я іншої людини, наслідком у вигляді тяжкого тілесного ушкодження людини та причинним зв`язком між указаними діянням та наслідком, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження іншої людини і бажає або свідомо припускає його настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (ст. 124 КК). Проте, на відміну від умисного тяжкого тілесного ушкодження, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 121 КК, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 124 цього Кодексу, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Згідно з ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК).

Втім стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним тяжким тілесним ушкодженням особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Факт того, що дії ОСОБА_12 відносно обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_6 носили характер суспільно небезпечного посягання на його життя та здоров`я, а за своєю спрямованістю та інтенсивністю свідчили про реальну загрозу заподіяння шкоди, яку обвинувачений ОСОБА_6 сприймав реально, підтверджується дослідженими у судових засіданнях доказами.

Отже свідки події: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 підтвердили факт вчинення нападу ОСОБА_12 на неповнолітнього ОСОБА_6 , під час якого ОСОБА_12 , будучи агресивно налаштованим, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, нічого не пояснюючи, за допомогою заздалегідь підготовленого знаряддя (дерев`яної бити), вчинив небезпечне посягання на життя та здоров`я ОСОБА_6 .

Також, усі допитані свідки показали, що місце події не освітлювалось, а тому за темної пори доби не усе можливо було ретельно розгледіти. При цьому майже усі свідки бачили замахи ОСОБА_12 битою на ОСОБА_6 , після чого той відібрав биту у ОСОБА_12 та наніс йому удари із мотивів захисту свого життя та здоров`я.

Викладені вище обставини свідчать про те, що саме ОСОБА_6 зазнав суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_12 , яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди його життю та здоров`ю, а тому вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищив межі необхідної оборони.

Тобто ОСОБА_6 , захищаючись від протиправних дій ОСОБА_12 , умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, перевищуючи межі необхідної оборони.

Крім того, слід врахувати, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, дуже шкодує про настання таких наслідків та попрохав вибачення у родичів потерпілого, відшкодував матеріальні збитки потерпілій, навчається, має постійне місце проживання та реєстрації, де характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, судимості не має. Тому є всі підстави для застосування ст.75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала свою апеляційну скаргу, та заперечила проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу подану захисником та проти апеляційної скарги прокурора заперечували, заслухавши потерпілу ОСОБА_8 та її представника адвоката ОСОБА_11 , які заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та захисника і просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями статті 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції, оцінивши кожний доказ, наданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку, дійшов правильного висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України.

Колегія суддів за наслідком апеляційного розгляду вважає такий висновок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, виходячи з такого.

Так, допитаний у судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково, оскільки не погодився із кваліфікацією його дій. Пояснив суду, що він був у куми, коли йому зателефонувала ОСОБА_18 і повідомила, що її ображають. Він не став її слухати, проте коли йшов додому, то передзвонив їй і вона повідомила, що вже перебуває вдома та скаржилася на ОСОБА_19 , що той тягав її за волосся. В цей час ОСОБА_20 вихватив телефон і сказав йому, що їм треба зустрітися і поговорити. ОСОБА_21 сказав, щоб він підійшов до клуба. Він і пішов. В парку була компанія, до якої він підійшов. В цей час ОСОБА_22 говорив по телефону з ОСОБА_23 і сказав, щоб він чекав на нього в парку. Потім ОСОБА_20 телефонував йому на телефон і запитував, де він знаходиться. ОСОБА_24 в той вечір був п`яний. Коли він стояв спиною до кущів і говорив з ОСОБА_22 , він неочікуванно отримав один удар битою по голові. Він відразу прикрив голову правою рукою і через це отримав другий удар по руці. Коли розвернувся, то побачив ОСОБА_20 і штовхнув його правою рукою. ОСОБА_21 не впав і продовжував йти на нього з битою. Він штовхнув його знову і правою рукою йому вдалося вихватити биту. Тоді він один удар наніс по спині ОСОБА_24 , при тому, що він стояв обличчям до нього. Почали битися руками. Він наносив удари ОСОБА_24 , щоб припинити його дії. Куди саме прийшовся другий удар битою, він не знає. Більше ударів битою не було. Він викинув биту в сторону пожарки. Бійка відбувалася на ногах, ніхто не падав. Потім знову почали штовхатися. ОСОБА_24 схватив його за комірець, вони по 1-2 удари нанесли кожен і їх розборонили ОСОБА_25 і ОСОБА_26 . Потім ОСОБА_25 знайшов биту, забрав ОСОБА_20 і повів його кудись. Про смерть ОСОБА_19 він дізнався від працівників поліції. Дуже шкодує за вчинене та щиро розкаюється.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_8 , яка приходиться рідною сестрою померлого ОСОБА_19 , в судовому засіданні пояснила, що внаслідок вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення їй заподіяно як матеріальну шкоду так і моральну. За період лікування і внаслідок поховання ОСОБА_12 нею витрачено грошові кошти в сумі 38980 грн. 00 коп. Крім того, кримінальним правопорушенням ОСОБА_6 їй завдано і моральну шкоду, яку вона оцінює в 150000 грн. Втративши рідного брата, вона втратила один з найголовніших і важливіших життєвих зв`язків, який неможливо відновити. Оскільки, вони з братом були на вихованні в їх опікунів: діда і баби, оскільки їх батько давно помер, а доля матері їй взагалі невідома. Тому життєвий зв`язок із братом був для неї одним із головних в її житті. Крім того, вона зазнала сильних душевних страждань, які виразилися в постійному стресі і фізичному напруженні, які пов`язані з процесом лікування брата в лікарні, заспокоювання літніх опікунів за долю брата та допомога їм в разі погіршення стану здоров`я. Просила суд призначити покарання обвинуваченому виключно у вигляді позбавлення волі строком на 7 років та задовольнити заявлені позовні вимоги повністю.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона працює медичною сестрою Глинської ЗОШ школи. Вона, ОСОБА_27 , ОСОБА_28 і ОСОБА_25 перебували в парку в ніч з 05 на 06 листопада 2021 року. Потім до них підійшов ОСОБА_29 , а згодом ОСОБА_21 . ОСОБА_30 різко налетів битися з битою в руках на ОСОБА_31 . Вона з подругою ОСОБА_27 вирішили відійти в іншу сторону, за інший столик. Між ОСОБА_24 та ОСОБА_31 була бійка, на землі. Вона бачила як ОСОБА_31 бив ОСОБА_24 . Потім приїхав ОСОБА_32 і забрав її з подругою, а ОСОБА_26 і ОСОБА_25 підіймали ОСОБА_24 .

Неповнолітній свідок ОСОБА_15 , яка була допитана за участі законного представника, в судовому засіданні пояснила, що вона в той вечір гуляла в парку з подругою ОСОБА_33 , ОСОБА_28 і ОСОБА_25 . Потім прийшов ОСОБА_31 і говорив про щось з хлопцями. Між ними була розмова, що зараз буде якась бійка, а потім хтось подзвонив ОСОБА_34 . Вона сиділа із ОСОБА_33 по одній стороні стола, а навпроти хлопці. Позаду них вискочив різко ОСОБА_24 і наскочив на ОСОБА_35 , почалася між ними бійка, хлопці впали на землю. 09 листопада дізналася про смерть ОСОБА_24 . Хто, куди і чим бив один одного, вона не бачила.

Свідок ОСОБА_36 , який є рідним дідусем ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_37 його онук, який жив з ним в одному будинку. Увечері, точної дати він не пам`ятає, онук пішов гуляти. Він його просив повернутися додому до 23 години, проте він прийшов аж під ранок близько 6 години. Зранку він порався по господарству, запропонував ОСОБА_20 їсти, але той відмовився. Після обіду, близько 16 години, він заглянув до його кімнати, то ОСОБА_20 вже рвав кров`ю, а на голові наче ще одна голова виросла, така шишка з`явилася. Тоді він викликав швидку медичну допомогу, повідомив потерпілу ОСОБА_8 і більше він його живим не бачив.

Неповнолітній свідок ОСОБА_38 , яка була допитана за участі законного представника, в судовому засіданні пояснила, що вона зустрічалася з ОСОБА_23 , як дівчина з хлопцем. 05.11.2021 близько 18 години вони гуляли компанією в парку. Їй на телефон подзвонив ОСОБА_29 і просив зустрічі з ОСОБА_23 . Вона відмовила, оскільки вони обоє були п`яні. Тоді ОСОБА_20 провів її додому, вони ще трішки посиділи, поговорили. Потім ОСОБА_20 , як вияснилося, все ж таки зустрічався з ОСОБА_31 , ходив до нього з битою. Їй це відомо, бо після бійки ОСОБА_20 знову до неї приходив. ОСОБА_24 був не конфліктний, веселий. Після бійки заночував у неї вдома, а ранком пішов до себе додому. Увечері вона пішла до нього додому, а він вже рвав кров`ю. Вночі він їй розповідав, що він прийшов в центр, там де був ОСОБА_29 . ОСОБА_20 його ударив один раз битою, вона відлетіла. ОСОБА_31 тоді один раз ударив його по голові і він упав. Тоді хтось його підняв і відвів додому.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він разом з ОСОБА_25 , ОСОБА_39 і ОСОБА_40 пішли в магазин «Полуничка», а потім в парк. Вони сиділи за столом в парку, відпочивали. Близько 01 години ночі до них підійшов ОСОБА_29 . Він стояв позаду них і вони чули телефонну суперечку між ним та ОСОБА_24 . Потім раптово з`явився ОСОБА_21 з битою і замахнувся нею на ОСОБА_31 . Чи попав він кудись нею, він не знає. Розтягував хлопців ОСОБА_41 . ОСОБА_42 вихватив биту і попав ОСОБА_20 в голову і по заду. Потім хтось попросив їх викинути биту. ОСОБА_31 її викинув. Вони ще трохи повалялися і їх розтягнули.

Свідок ОСОБА_43 в судовому засіданні пояснив, що він був другом померлого ОСОБА_19 . Він гуляв з друзями в парку, точну дату не пам`ятає. ОСОБА_21 сказав, що зараз буде бійка і кудись пішов. Через деякий час повернувся з битою і між ОСОБА_24 та ОСОБА_44 була бійка. Хто на кого першим напав, він не пам`ятає. Але точно пам`ятає що ударів битою було три. Після бійки ОСОБА_20 повели додому, а ОСОБА_31 пішов сам.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що вони сиділи відпочивали в парку, вживали алкоголь. В їх компанії був ОСОБА_21 , але потім зник. Пізніше ОСОБА_20 зателефонував йому, коли він ще був у парку і говорив, що є непорозуміння у нього з ОСОБА_45 . Згодом прийшов в парк ОСОБА_31 , а через деякий час прийшов і ОСОБА_30 . Руки у Кості були опущені, а потім він різко з рукава куртки витяг биту і наніс удар нею ОСОБА_46 по спині. Між ОСОБА_24 та ОСОБА_31 зав`язалася бійка. Він кричав, щоб вони припинили. Він бачив, як ОСОБА_31 вихватив биту у ОСОБА_24 і один удар наніс в область потилиці ОСОБА_24 . Точну кількість ударів битою він не пам`ятає. Він особисто пропонував ОСОБА_24 викликати швидку, але той відмовився. Тоді він його провів додому. Це все було увечері близько 21-22 години, в листопаді місяці. Точного часу та дати, він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_47 в судовому засіданні пояснив, що всі вони гуляли в парку в с.Глинськ близько 23 години. Всі сиділи за столом. Потім приїхали ОСОБА_48 і ОСОБА_49 і він пішов до друзів. Згодом почув крики, прибіг і побачив як ОСОБА_29 вдарив битою ОСОБА_19 . Перед приходом ОСОБА_24 , ОСОБА_31 телефонував ОСОБА_20 , про щось говорив. Тоді ОСОБА_31 ще говорив, що зараз прийде ОСОБА_24 і будемо розбиратися.

Представник служби ювенальної превенції ОСОБА_50 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 на обліку в службі не перебуває і не перебував.

Представник служби у справах дітей Великоандрусівської ТГ ОСОБА_51 в судовому засіданні пояснила, що з 2021 року сім`я ОСОБА_52 перебуває на обліку в їх службі, через складні життєві умови. Поставлено на облік за зверненням старости с.Глинськ. Наразі ОСОБА_29 знятий з обліку через досягнення повноліття.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що її син ОСОБА_53 є найстаршим із 6 дітей. Жодних скарг на його поведінку ніколи вони не отримували. Навчається добре, є відповідальним, добрим.

Також вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції матеріалами кримінального провадження а саме:

- витягом з ЄРДР №0000646 від 08.11.2021, відповідно до якого 07.11.2021 до ВП №1 м.Світловодськ надійшло повідомлення від чергової медичної сестри приймального передпокою терапії Світловодської ЦРЛ, проте, що до них звернувся ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з діагнозом струс головного мозку, ЗЧМТ (Т.1 а.с.232-233);

- витягом з ЄРДР №0001693 від 09.11.2021, відповідно до якого 08.11.2021 року приблизно 23:20 години в приміщенні відділення анестезіології та інтенсивної терапії КНМП ЛІЛ «Кременчуцька» помер ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був доставлений 07.11.2021 з м. Світловодська з діагнозом набряк головного мозку, субдуральна гематома (Т.1 а.с.234);

- постановою про об`єднання матеріалів досудового розслідування в одне провадження від 09.12.2021 (Т.1 а.с.235);

- протоколом огляду місця події від 09.11.2021, місцем огляду якого було реанімаційне відділення лікарні м. Кременчука. В коридорі розташований медичний візок з трупом чоловічої статі з написом ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т.1 а.с.237-241);

-лікарським свідоцтвом про смерть №949 від 09.11.2021, відповідно до якого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер в КНМП МП Кременчуцька, внаслідок отриманих травм 05.11.2021 у вигляді вогнищева травма головного мозку, використання тупого предмета з метою вбивства чи нанесення ушкодження (Т.1 а.с.245);

- висновком експерта №842 від 13.12.2021, відповідно до якого у трупа ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді вогнищ забоїв речовини головного мозку в ділянках лобних полюсів обох півкуль головного мозку, в ділянці скроневого полюса та потиличній ділянці лівої півкулі головного мозку; крововиливів в м`яку мозкову оболонку в ділянці лобних полюсів обох півкуль, в ділянці скроневого полюса лівої півкулі, в потилочних ділянках обох півкуль головного мозку та в ділянці правої півкулі мозочка. Вказана ЧМТ утворилась близько 3-5 діб до настання смерті від двохкратної ударної дії тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею видовженої форми, яка могла мати циліндричну поверхню контактування, з місцем прикладання травмуючої сили в потиличній та тім`яно-потиличній ділянці голови справа. Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок ЗЧМТ з переломом кісток черепа, крововиливами під оболонки та речовину головного мозку, яка ускладнилася набряком головного мозку, що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження (Т.1 а.с.246-249, Т.2 а.с.94-98, 99-101);

- протоколом огляду місця події від 07.11.2021, відповідно до якого місцем огляду є ділянка території розташована навпроти Глинської сільської ради Великоандрусівської ТГ (Т.2 а.с.7-11);

- протоколом огляду місця події від 07.11.2021, відповідно до якого місцем огляду є територія домоволодіння АДРЕСА_2 . В ході огляду було виявлено та вилучено в кімнаті під диваном предмет ззовні схожий на дерев`яну биту (Т.2 а.с.12-17, 18-19);

- свідоцтвом про смерть видане на ім`я ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.2 а.с.22);

- протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 09.11.2021, який було переглянуто шляхом відтворення відеозапису в судовому засідання. Відповідно до якого свідок ОСОБА_16 09.11.2021 о 14:40 годині в парковій зоні с. Глинськ пояснив, що в п`ятницю 05.11.2021, близько 01 години ночі 06.11.2021 він разом з ОСОБА_31 , ОСОБА_27 , ОСОБА_54 пили пиво. Потім різко з`явився з битою в руках ОСОБА_21 і наніс ОСОБА_31 один удар. ОСОБА_31 вихватив у ОСОБА_19 биту і два рази вдарив нею по голові ОСОБА_55 потім ще два удари наніс кулаком по голові ОСОБА_24 і припинив його бити та відійшов за стіл (Т.2 а.с.24-27);

-протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 08.11.2021, який було переглянуто шляхом відтворення відеозапису в судовому засідання. Відповідно до якого свідок ОСОБА_47 08.11.2021 повідомив, що в ніч з 05 на 06 листопада 2021 року він перебував разом з друзями на території парку в с. Глинськ. Потім до них прийшов ОСОБА_29 , який почав розповідати, що чекає на ОСОБА_19 . Через деякий час він почув, що на території парку відбувається бійка. Прибігши туди він побачив, як ОСОБА_31 наносить один удар дерев`яною битою по голові ОСОБА_56 . Після чого ОСОБА_31 викинув палицю та пішов геть (Т.2 а.с.28-31);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 25.11.2021, із застосуванням відеозапису від 08.11.2021, який було переглянуто шляхом відтворення відеозапису в судовому засіданні. Відповідно до якого ОСОБА_6 пояснив, що він домовився зустрітися з ОСОБА_57 та прийшов першим до парку. Чекаючи на ОСОБА_24 розмовляв з друзями, яких там зустрів. Приблизно через 10 хвилин відчув удар по голові, інший удар прийшовся по руці якою саме прикрив голову. Повернувшись побачив позаду себе ОСОБА_19 з битою в руках. Розуміючи, що йому загрожує небезпека, почав бити ОСОБА_24 . Він схватив ОСОБА_24 за одяг біля шиї і вдарив поломаною рукою в голову, вихватив з рук ОСОБА_24 биту і наніс йому два удари в районі плечей, шиї, потилиці (Т.2 а.с.59-68);

- висновком експерта від 18.11.2021, відповідно до якого на поверхні дерев`яної бити, яка була вилучена 07.11.2021 під час ОМП в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , слідів рук не виявлено (Т.2 а.с.76-86);

- висновком судово-психіатричного експерта №437 від 25.11.2021, відповідно до якого ОСОБА_6 не має відхилень в психологічному розвитку, в стані фізіологічного афекту, емоційного збудження та емоційного напруження не знаходився в досліджуваній ситуації (Т.2 а.с.90-93).

Отже, оцінюючи вищезазначені досліджені докази і аналізуючи їх в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину є доведеною та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.

Твердження сторони захисту про те, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ст. 124 КК України, а саме за ознаками умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчиненого у разі перевищення меж необхідної оборони, колегія суддів вважає помилковими, виходячи з наступного.

Так, перевищення меж необхідної оборони (ексцес оборони) свідчить про те, що особа, яка захищається, перебуваючи у стані необхідної оборони, порушила вимогу про співрозмірність оборони.

За частиною третьою статті 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визначається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Проаналізувавши покази свідків, які були очевидцями подій, які мали місце в ніч з 05 на 06 листопада 2021 року в парку с.Глинськ, за участі ОСОБА_24 та ОСОБА_35 вбачається, що свідок ОСОБА_14 та ОСОБА_15 лише бачили як ОСОБА_37 «різко налетів битися з битою на ОСОБА_35 », ОСОБА_16 бачив як ОСОБА_24 замахнувся на ОСОБА_35 , а свідок ОСОБА_17 бачив нанесення ОСОБА_24 удару битою по спині ОСОБА_35 . Тобто, жоден із допитаних під час судового розгляду справи свідок не підтвердив надані обвинуваченим пояснення, що ОСОБА_12 наніс йому один удар битою по голові, а потім інший удар битою прийшовся на праву руку, якою він прикрив свою голову.

Крім того, матеріали справи не містять жодного висновку експерта про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 спричинених 05 чи 06 листопада 2021 року, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_12 .

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 в свою чергу вихватив з рук ОСОБА_12 дерев`яну биту та умисно наніс два потужних удари в життєво важливий орган людини голову, а не в інші частини тіла (руки, ноги, спину), що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому та як наслідок смерть ОСОБА_12 .

Таким чином, оцінюючи досліджені судом докази, які є належними, допустимими, достовірними в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів вважає їх достатніми для визнання винуватим неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України .

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор не погоджуючись з призначеним ОСОБА_6 покаранням, вважає його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок безпідставного не застосував норми закону, а саме ч. 1 ст. 69 КК України, які підлягали застосуванню стосовно неповнолітнього обвинуваченого.

Перевіривши доводи сторони обвинувачення в цій частині, колегією суддів встановлено, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують покарання, яким визнав його активне сприяння у розкритті злочину, а також встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції, врахував обставини вчинення злочину ОСОБА_6 та дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого тільки з призначенням покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Водночас, строк такого покарання суд першої інстанції призначив без належного врахування даних про особу обвинуваченого, а також без врахування конкретних обставин, які стали причиною вчинення ним кримінального правопорушення, а саме те, що неповнолітній ОСОБА_6 навчався на II курсі «ДЦТУ» м. Дніпро, за місцем навчання характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується позитивно, згідно з характеристики є добрим, життєрадісним та працелюбним. Проживає разом з матір`ю, двома сестрами та трьома братами. Батько проживає окремо, проте підтримує спілкування з родиною. На обліку в РТЦК та СП, органу пробації, лікарів нарколога та психіатра, обвинувачений не перебуває. Згідно характеристики є добрим, життєрадісним, працелюбним, вчиться гарно (Т.2 а.с.35-36, 37, 38, 39, 40, 41, 42-43). Згідно досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , вбачається, що існує низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Орган пробації вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства (Т.1 а.с.122-123).

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 також визнав свою провину у вчиненому ним злочині, щиро розкаявся, переживає з приводу вчиненого. За місцем проживання, так і за місцем навчання характеризується виключно позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, відшкодував заподіяну матеріальну шкоду, вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів слід визнати такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення та дають достатні підстави для призначення йому основного покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, а саме, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині не зарахування періоду перебування ОСОБА_6 під цілодобовим домашнім арештом з 12.11.2021 до 07.01.2022 включно, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі то на думку колегії суддів апеляційного суду такі доводи прокурора є слушними і в цій частині апеляційна скарга прокурора також підлягає задоволенню.

В розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» суд має зараховувати у строк покарання - строк попереднього ув`язнення.

У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду від 12.11.2021 неповнолітньому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 07.01.2022. Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Судом при ухваленні вироку не застосовано ч. 7 ст. 72 КК України, яка підлягала застосуванню та не зараховано строк перебування неповнолітнього ОСОБА_6 з 12.11.2021 по 07.01.2022 під цілодобовим домашнім арештом.

Таким чином, строк відбуття покарання слід обраховувати з дня ухвалення вироку із зарахуванням у строк відбуття покарання строку перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставною для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні слід задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції на підставі ст. 408 КПК України змінити в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково, а апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 26.02.2025 стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України - змінити в частині призначеного покарання, а також в частині початку строку відбуття покарання та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання.

ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня ухвалення вироку, а саме з 26.02.2025, зарахувавши йому на підставі ч. 7 ст. 72 КК України у термін відбуття покарання період перебування ОСОБА_6 під цілодобовим домашнім арештом з 12.11.2021 до 07.01.2022 включно, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, а в іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою у той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2