Провадження № 1-кп/359/919/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження № 0001944, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2025 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Бориспіль, Київської області, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, за таких обставин.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2024 року по справі № 359/6506/24, яка набрала законної сили 24 вересня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Проте, ОСОБА_4 , 07.01.2025 о 20 год. 50 хв, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, діючи умисно, керував транспортним засобом «Hyundai I20» з державним номерним знаком НОМЕР_2 по вулиці Київський Шлях в місті Бориспіль Київської області, де був зупинений працівниками БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2025 у справі № 359/298/25, яка набрала законної сили 24 лютого 2025 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів громадян, без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, ОСОБА_4 , 20.02.2025 о 12 год.56 хв, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, діючи умисно, керував транспортним засобом «Hyundai I20» з державним номерним знаком НОМЕР_2 по вулиці Київський Шлях в місті Бориспіль Київської області, де був зупинений працівниками БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.03.2025 у справі № 359/2176/25, яка набрала законної сили 28 березня 2025 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164 та ч. 5 ст. 126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, близько 22:30 17.10.2025, ОСОБА_4 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом, діючи умисно, керував транспортним засобом «Skoda Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_3 по вулиці Михайла Калмикова у місті Бориспіль Київської області, де був зупинений працівниками БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив дії, що виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті показання ОСОБА_4 надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, крім допиту обвинуваченого та дослідження документів, що характеризують особу обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження обставини кримінального правопорушення не оспорювались. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні, інкримінованого кримінального правопорушення, визнав повністю, щиро розкаявся, фактичні обставини не оспорював та у судовому засіданні показав обставини вчинення кримінальних правопорушень, які відповідали зазначеним в обвинувальному акті та пред`явленому обвинуваченні. Обвинувачений зобов`язувався більше не сідати за кермо транспортних засобів, зважаючи на відсутність у нього відповідних прав на їх керування.

Так, ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини, вчиненого ним кримінального правопорушення, відповідно до викладеного в обвинувальному акті, та показав, що він дійсно керував транспортним засобом за відсутності прав керування та маючи відповідні заборони керування транспортними засобами згідно ухвалених судових рішень. Проте, наголосив на тому, що такі дії його були викликані обставинами, які склалися по роботі, так як він працює у сфері автосервісу і виникала необхідність забирати запчастини у постачальника.

Також обвинувачений зазначив, що у скоєному він щиро розкаюється та завіряв суд, що більше не порушуватиме закон в майбутньому. Він зробив відповідні висновки та дуже сильно жалкує, що так вчинив. Тому просив суд суворо його не карати та надати йому можливість виправитись.

У суду не викликає сумнівів добровільність та істинність позиції обвинуваченого ОСОБА_4 щодо наданих ним показань з приводу обвинувачення, оскільки його показання достовірні і послідовні, та знаходять своє відображення в рамках пред`явленого йому обвинувачення.

Також судом досліджено докази обвинувачення, що характеризують особу обвинуваченого, процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.

При встановлених обставинах, аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання ОСОБА_4 винним, зважаючи на надані ним показання в ході судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано: за ч.1 ст. 382 КК України, як умисне невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Тому суд вважає, що ОСОБА_4 повинен бути засудженим за ч.1 ст. 382 КК України в межах санкції даного кримінального закону.

Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, у межах санкції визначеного ч.1 ст. 382 КК України.

Так, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України, є не тяжким злочином, оскільки передбачає покарання у виді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років. Також суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ним кримінального правопорушення, яке є умисним.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують, відповідно ст. 67 КК України, покарання не встановлено.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , вказує на те, що він раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, має середню освіту.

За час судового розгляду справи в суді, обвинувачений вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень від головуючого не отримував, виконував покладені на нього обов`язки.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Обвинувачений не є інвалідом та не досяг пенсійного віку.

З цього приводу, суд вважає за доцільне обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення злочину призначити покарання у виді у виді позбавлення волі на строк, визначений в санкції ч. 1 ст. 382 КК України.

Дана міра покарання щодо обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особу.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця їх вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивації кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, та що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема: його вік, його стан здоров`я, його матеріальний та сімейний стан, спосіб та умов його життя, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, те, що з поведінки обвинуваченого вбачається, що він в повній мірі усвідомив свою провину, шкодував про скоєне, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, щодо можливості перевиховання та виправлення обвинуваченого залишається без ізоляції від суспільства під контролем державних органів, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном в два роки (зважаючи на характеристику та особу обвинуваченого) з визначенням відповідних обов`язків судом.

Суд, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, їх тяжкість, обставин за яких вони вчинені, та особу обвинуваченого, а також застосовуючи принцип індивідуалізації та співмірності покарання, переконаний, що саме дане покарання, без ізоляції від суспільства ОСОБА_4 , але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, та саме за таких обставин буде досягнута мета покарання, яка полягає не тільки у покаранні, а й виправленні засуджених, а також запобіганні вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні не встановлені.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обраний, підстав для його обрання судом не встановлено.

На підставі викладеного та ст. 50, 65-67, 75, 76, ч. 1 ст. 382 КК України, та керуючись ст. ст. 100, 124, 318, ч. 3 ст. 349, ст. 342-351, 358, 363-368, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком терміном в 2 (два) роки з покладенням на нього, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку судом, тобто 25.11.2025 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та надіслати потерпілій.

Суддя ОСОБА_1