Справа № 740/3943/23
Провадження № 1-кп/740/112/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині Чернігівської області у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000470 від 14.04.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоазовськ Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, працює слюсарем ТОВ "Агрофірма "Лосинівська", не судимого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан через військову агресію російської федерації проти України, та згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 №2105-ІХ, оголошено загальну мобілізацію.

ОСОБА_4 , як військовозобов`язаний, пройшовши військово-лікарську комісію, за результатами якої 24.10.2022 згідно таблиці Додаткових вимог наказу МОЗ України №402 від 14.08.2008 «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби, за відсутності обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які надавали б йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, 31.03.2023 відмовився від отримання під особистий підпис персональної бойової повістки про призов його на військову службу, яку було запропоновано отримати старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 в присутності свідків, та в подальшому ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про явку на загальну мобілізацію до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого в АДРЕСА_3 , на 22 год. 00 хв. 05.04.2023 для проходження військової служби за мобілізацією, умисно, будучи повідомленим про наслідки неявки, маючи можливість прибути до вказаного центру комплектування, не маючи підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, безпідставно, пославшись на небажання проходити військову службу, без поважних причин, відмовився від проходження військової служби для проведення призову за мобілізацією та відправки у військову частину, та умисно не прибув у визначену повісткою дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, чим ухилився від призову на військову службу під час загальної мобілізації, оголошеної 24.02.2022 згідно з Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» на особливий період, а саме в період воєнного стану, введеного із 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», тим самим, порушивши вимоги ст.65 Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію».

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

У підготовчому судовому засіданні від захисника ОСОБА_5 у червні 2025 року надійшло клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 на підставі ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки.

В обгрунтування клопотання захисник зазначив, що ОСОБА_4 перестав бути суспільно небезпечним, у зв`язку із зміною обстановки.

Зміна обстановки полягає у тому, що при проведенні медичного огляду під час проходження ОСОБА_4 ВЛК, результати якої про його придатність до військової служби оформлені довідкою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.10.2022 №4/3945, не був прийнятий до уваги, крім іншого, діагноз «стан після видалення селезінки» (в термінології Положення №402).

На сьогодні постанова ВЛК про придатність ОСОБА_4 до військової служби, оформлена довідкою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.10.2022 №4/3945, втратила чинність у зв`язку зі спливом строку її дії.

Крім того, наразі ОСОБА_4 добровільно проходить медичне обстеження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 , так як вже частково отримав медичні документи про стан його здоров`я, зокрема, які підтверджують видалення селезінки, та позиція ОСОБА_4 зводилася і зводиться не до небажання проходити військову служби, а до незгоди з висновком військово-лікарської комісії про ступінь його придатності до військової служби.

За результатами проведення медичного огляду і визначення ступеня придатності за станом здоров`я до військової служби, ІНФОРМАЦІЯ_4 буде прийнято відповідне рішення щодо мобілізації ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник у підготовчому судовому засіданні клопотання підтримали.

Прокурор заперечував проти даного клопотання, вважав його не обґрунтованим, та таким, яке не підлягає задоволенню.

Заслухавши обвинуваченого, його захисника, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження в необхідному для вирішення заявленого клопотання обсязі, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 ст. 286 КПК України визначено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як передбачено ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно з ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

У ст. 48 КК України передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.

Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України - право, а не обов`язок суду, який вирішує це питання.

Такі роз`яснення містяться в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності».

Отже, зі змісту норми ст. 48 КК України вбачається, що нею передбачено дві окремі самостійні підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки - коли вчинене особою діяння втратило ознаки суспільної небезпечності або коли ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Втратою діянням суспільно небезпечного характеру є або повна втрата ним суспільної небезпечності, або втрата її в такій мірі, за якої діяння через малозначність не може бути визнане судом кримінальним правопорушенням, оскільки воно не заподіяло і не здатне заподіяти істотну шкоди охоронюваним законом суспільним відносинам (частина 2 статті 11 КК України). Як правило, для кримінальних правопорушень із формальним складом заподіяння істотної шкоди законодавець пов`язує із самим фактом їх вчинення.

Така втрата може мати місце насамперед унаслідок швидких змін у тих чи інших сферах життя суспільства, за яких законодавець не встигає відповідним чином змінити ознаки складу кримінального правопорушення, ухвалити рішення про його декриміналізацію, за умови, що діяння, яке є суспільно небезпечним у момент його вчинення, може втратити цю властивість через зміни, що сталися у суспільстві, державі тощо.

Приписи статті 48 КК України можуть застосовуватися і в разі, якщо після вчинення кримінального правопорушення обстановка змінилася таким чином, що внаслідок цього особа, яка його вчинила, перестала бути суспільно небезпечною, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що об`єктивно унеможливлюють вчинення цією особою нового кримінального правопорушення. Встановлення такої обстановки має значення для оцінювання її зміни і впливу на суспільну небезпечність даної особи під час кримінального провадження і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка міститься в постановах Касаційного кримінального суду від 06.12.2023 у справі N 715/396/23, від 17.04.2025 у справі № 695/1780/24.

Необхідною підставою звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилась таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.

При цьому, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, за якої особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен навести у судовому рішенні дані, які би свідчили про таку зміну обстановки та втрату суспільної небезпечності особою. Висновок про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен зробити на підставі комплексного вивчення обстановки життєдіяльності суб`єкта та її впливу на його поведінку. Про зазначене вказав Верховний Суд у постанові від 02.07.2020 у справі № 613/1202/17.

Для визнання того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилася, суду необхідно встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення злочину, а й те, в чому полягає її зміна на час розгляду справи, та навести в судовому рішенні конкретні дані, які свідчили б про зміну обстановки та втрату діянням чи особою суспільної небезпечності, на що звернув увагу Верховний Суду у постанові від 23.01.2020 у справі № 161/1390/19.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 04.02.2021 у справі № 953/21593/19, зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

При цьому збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

ОСОБА_4 бвинувачується у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Згідно пред`явлено обвинувачення, вчинення злочину проявилося у тому, що ОСОБА_4 , як військовозобов`язаний, пройшовши військово-лікарську комісію, за результатами якої 24.10.2022 визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби, за відсутності обставин, які надавали б йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, 31.03.2023 відмовився від отримання персональної бойової повістки про призов його на військову службу, та в подальшому 05.04.2023 безпідставно відмовився від проходження військової служби за мобілізацією та відправки у військову частину, і умисно не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, чим ухилився від призову на військову службу під час загальної мобілізації.

Як вбачається з доданих стороною захисту до матеріалів кримінального провадження документів, ОСОБА_4 29.09.2018 проведено операцію з видалення селезінки спленектомію, що підтверджується належно завіреною копією виписного епікризу від 12.10.2018 із медичної карти стаціонарного хворого №1718 в/ч НОМЕР_1 , наданій на запит захисника Військово-медичним клінічним центром Південного регіону Міністерства оборони України (т.2 а.п. 50 51). У матеріалах справи міститься копія виписки з медичної карти хворого ОСОБА_4 про проведення йому 15.04.2022 операції на ключиці (т.1 а.п. 125 126). З даних рентгенографії за 09.06.2023 слідує, що у ОСОБА_4 виявлено пластину металоостеосинтезу (МОС) в лівій ключиці (т.1 а.п. 130).

Наявні у кримінальному провадженні документи, подані стороною обвинувачення, не підтверджують, що такі дані про стан здоров`я ОСОБА_4 було виявлено і враховано під час проходження ним військово-лікарської комісії, за результатами якої 24.10.2022 його було визнано придатним за станом здоров`я до військової служби.

Як слідує з листа Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 10.03.2025 №598/9/6022, постанова ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 24.10.2022 про придатність ОСОБА_4 до військової служби, була дійсною до квітня 2023 року.

Водночас, додатково для підтвердження доводів клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності до суду захисником 26.11.2025 надіслано копії: 1) висновку лікаря ортопеда-травматолога щодо ОСОБА_8 від 01.09.2025 з діагнозом «Зрощений перелом лівої ключиці після МОС 2022р» та придатності до військової служби; 2) картки № 190 обстеження та медичного огляду ОСОБА_4 від 27.10.2025; 3) довідки ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 №2025-1027-1247-5300-0 від 27.10.2025, згідно з якою ОСОБА_4 придатний до військової служби (опис діагнозу: консолідований перелом лівої ключиці, МОС. ПФС 0 ст. Стан після спленектомії); 4) роздруківки тексту заяв до ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 про направлення для проходження ВЛК при обласному ТЦК та СП, і тексту скарг до ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 і до Центральної ВЛК про скасування постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка оформлена довідкою №2025-1027-1247-5300-0 від 27.10.2025 Т.2 а.с. 236зворот - 242).

Вирішуючи клопотання, суд виходить з того, що військовий стан в Україні діє безперервно з 24.02.2022 у по сьогодні, а відтак вчинення злочину, передбаченого ст. 336 КК України, не перестало бути суспільно небезпечним.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту про те, що відбулася зміна обстановки суд вважає неспроможними доводи захисту, що сам обвинувачений ОСОБА_4 у розумінні ст. 48 КК України перестав бути суспільно небезпечною особою, так як на час розгляду справи у суді він самостійно звернувся для проходження і пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 на базі КНП «Ніжинська ЦМЛ ім. М. Галицького» для визначення придатності до військової служби.

Такі аргументи могли б заслуговувати на уваги у разі обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 337 КК України в ухиленні військовозобов`язаного від військового обліку шляхом ухилення від проходження ВЛК. У такому випадку проходження ВЛК після пред`явлення обвинувачення за ч. 1 ст. 337 КК України свідчило б, що обстановка навколо ОСОБА_4 вплинула і призвела до позитивних змін у його поведінці, якою він засвідчив зміну відношення до військового обліку і виконання дій для його повноцінного здійснення, в результаті чого можливо було б дійти висновку про істотну зміну морально-юридичної оцінки дій ОСОБА_4 втрати доцільності застосування до ОСОБА_4 заходів кримінально-правового впливу.

Однак, ОСОБА_4 і раніше не ухилявся від військового обліку та проходження ВЛК, а тому його дії спрямовані на повноцінне здійснення військового обліку і обстеження восени 2025 року ВЛК, не свідчать про будь-яку зміну в цьому питанні.

Натомість ОСОБА_4 обвинувачується в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

На даний час жодних змін у цьому в поведінці ОСОБА_4 не відбулося. Він як не був згодний з рішенням ВЛК від 24.10.2022 про визначення ступеня його придатності до військової служби, так і нині з ним незгоден, як і з рішенням ВЛК від 27.10.2025 з того ж питання, та і на даний час фактично військову службу за мобілізацією не проходить.

Доводи щодо помилковості та неправомірності рішення ВЛК про ступінь придатності ОСОБА_4 до військової служби підлягають вирішенню за результатами судового розгляду і вирішення обвинувачення по суті при оцінці на предмет відповідності критеріям допустимості, належності і достатності поданих стороною обвинувачення доказів для доведення тієї обставини, що ОСОБА_4 на час інкримінованого діяння був придатний за станом здоров`я до військової служби, зокрема довідки ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.10.2022 №413945.

При цьому, ОСОБА_4 не позбавлений можливості подати суду докази для доведення переконливості своїх доводів, у тому числі як документів про стан його здоров`я, які хоча і існували на час проходження у жовтні 2022 року ним ВЛК, але не були надані і враховані ВЛК, так і документів про стан його здоров`я, отриманих пізніше, а також документів про проведену хоча і пізніше оцінку стану його здоров`я і визначення ступеня придатності до військової служби компетентними суб`єктами, але з урахуванням документів, які засвідчують стан його здоров`я на час проходження у жовтні 2022 року ним ВЛК.

Проте, сама по собі незгода обвинуваченого з рішенням ВЛК від 24.10.2022 і здійснення ним дій для отримання доказів помилковості цього рішення, не може ставити в залежність часові рамки вирішення заявлено у червні 2025 року клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, ураховуючи що згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України суд має невідкладно розглянути таке клопотання, тобто з урахуванням наявних у справі доказів, та стороні захисту було надано час для подання доказів для доведення переконливості доводів клопотання.

При цьому, відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав (ст. 350 КПК України), зокрема у разі подання доказів, які не розглядалися судом при вирішенні попереднього клопотання, що не обмежує сторону захисту повторно звернутися з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки з поданням, у разі отримання таких, нових доказів, якими можуть бути належні документи про визначення того ступеня придатності ОСОБА_4 до військової служби, про правильність якого він стверджує, і його мобілізації та проходження військової служби відповідно до такого ступеня придатності до неї.

Таким чином, на даний час у розумінні ст. 48 КК України обвинувачений ОСОБА_4 не перестав бути суспільно небезпечною особою і зміна обстановки щодо нього не відбулася.

За таких обставин суд вважає, що клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, у даному конкретному випадку на даний час є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 48 КК України, ст.ст. 284, 314, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 14.04.2023 за № 0000470 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки на підставі ст. 48 КК України, - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали складено 03.02.2026.

Суддя ОСОБА_1