Справа №549/385/25
провадження №1-кп/549/61/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2025 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Чорнухи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу «EasyCon»обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000323 від 20.07.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ряська Машівського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта середньо-технічна, фізична особа-підприємець, військовозобов`язаний, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 4 ст 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 18.07.2025, приблизно о 21 годині, у період дії на території України воєнного стану, який було введено Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ та дія якого у подальшому неодноразово продовжувалась, останній раз - Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025 «про продовження строку дії воєнного стану в Україні» терміном на 90 діб, тобто до 07.08.2025, який затверджено Законом України від 16.04.2025 № 4356-ІХ, ОСОБА_5 , правомірно перебував на території домогосподарства, а саме у приміщенні веранди будинку, який належить ОСОБА_4 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де вони вживали алкогольні напої.

Після цього ОСОБА_4 покинув вказане приміщення і ОСОБА_5 , перебуваючи у ньому один, виявив грошові кошти у розмірі 4 тисячі гривень, купюрами по 500 гривень, які знаходились на морозильній камері та які він вирішив таємно викрасти.

У подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника ОСОБА_4 та будь-яких інших осіб, таємно викрав з морозильної камери у вказаному приміщенні грошові кошти у сумі 4000 гривень, які належали потерпілому, які він поклав у кишеню своїх штанів.

Після чого з викраденими грошовими коштами ОСОБА_5 , залишив місце вчинення злочину та пішов до місця свого проживання, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 , матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, своїми вищевказаними умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій в умовах воєнного стану ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав надану угоду, пояснив, що угода відповідає вимогам КК та КПК України та не суперечить інтересам обвинуваченого, тому просить її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтвердив факт укладення ним з прокурором угоди про визнання винуватості та відповідне визнання своєї винуватості та також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції надану угоду підтримав, мотивуючи тим, що обвинуваченим угода укладена свідомо в його присутності і відповідає вимогам законодавства та інтересам обвинуваченого, а тому просить її затвердити.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтвердив, що він добровільно надав згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості в даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , так як останній відшкодував йому майнову шкоду в повному обсязі. Також ОСОБА_4 зазначив, що проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим та призначення покарання не заперечує.

Судом установлено, що 28 серпня 2025 року між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_7 , за наявності письмової згоди потерпілого ОСОБА_4 , на підставі ст. ст. 468-470, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, що скріплена підписами сторін, та відповідно до якої: ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення; сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. Потерпілим у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , який надав письмову згоду на укладення та затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано у обвинуваченого ОСОБА_5 , що він повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнає себе винним; вид та міру покарання, яке буде призначено йому у разі затвердження угоди судом, і на яке обвинувачений погодився; наслідки невиконання цієї угоди.

Суд переконався у підготовчому судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії підозрюваного ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, кваліфіковані правильно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене в сукупності, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдані збитки, компрометуючих даних щодо нього за місцем проживання суду не надано, під наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, узгоджене сторонами покарання суд знаходить таким, що відповідає положенням ст.65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого злочину, та буде необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчиненню ним нових злочинів.

Суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_5 кримінального правопорушення, в судовому засіданні обвинувачений підтвердив можливість виконання ним взятих на себе за угодою зобов`язань.

Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.3 ст.75 КК України визначаються виключно судом.

На підставі ст.76 КК України суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 відповідні обов`язки, що буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд вважає, що запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2025 року у вигляді особистого зобов`язання слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 серпня 2025 року між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та ОСОБА_5 як підозрюваним у кримінальному провадженні №0000323 від 20 липня 2025 року за участі захисника ОСОБА_7 , за наявності письмової згоди потерпілого ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити його відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2025 року у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: грошові кошти в сумі 3500 гривень, (7 купюр номіналом по 500 гривень кожна), які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 під розписку, вважати повернутими за належністю.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості вирок суду може бути скасованим за клопотанням прокурора.

Умисне невиконання угоди засудженим є підставою для його притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1