Провадження № 1-кс/333/4105/25
УХВАЛА

25 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Коммунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу його для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003704, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2025 року старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи вказане клопотання слідчий вказав, що під час досудового розслідування встановлено, що наказом командира військової частини (по стройовій частині) військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника 3 піхотного відділення 1 піхотного взводу 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_6 від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Водночас, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

29.03.2024 року ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме: місце тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця несення служби не приймав та своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.

Таким чином, ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме: самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем з метою ухилення від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.

13.12.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Того ж дня, ОСОБА_5 отримав повістки про виклик до ТУ ДБР у м. Мелітополі на 17.12.2025 року, 18.12.2025 року та 19.12.2025 року, однак він у зазначені дати за викликом не з`явився, про причини неявки не повідомив.

19.12.2025 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами: протоколами допитів свідків, матеріалами службового розслідування та іншими матеріалами кримінального провадження.

Під час досудового розслідування встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст.. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких, у зв`язку з чим останній переховується від органів досудового розслідування, тим самим перешкоджає кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і наступного покарання, ОСОБА_5 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення ухиляється від явки до органів досудового розслідування та суду без поважних причин, чим перешкоджає встановленню істини у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 у повному обсязі підтримав клопотання та послався на обставини, які у ньому були викладені.

Вислухавши доводи прокурора щодо необхідності надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов до висновку про необхідність задовольнити клопотання на підставі такого.

У судовому засіданні встановлено, що 26.04.2024 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.408 КК України, за фактом самовільного залишення військовослужбовцем ОСОБА_5 місця несення служби, з метою ухилитися від несення військової служби, вчинене в умовах воєнного стану (кримінальне провадження №0003704).

Постановою заступника керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі ОСОБА_7 доручено проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні групі слідчих у складі: ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ..

Згідно з витягом з ЄРДР, прокурори, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0003704: ОСОБА_3 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20

13.12.2025 року у кримінальному провадженні №0003704 старшимслідчим ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України. Вказане повідомлення про підозру із повістками про виклик на 17.12.2025, 18.12.2025, 19.12.2025 на 10-00 год. було направлено ОСОБА_5 поштовим відправленням за місцем реєстрації та проходження служби.

У вказані дати підозрюваний до слідчого не з`явився.

19.12.2025 року постановами старшого слідчого ОСОБА_4 підозрюваний ОСОБА_5 оголошений у розшук у кримінальному провадженні №0003704, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

23.12.2025 року старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначене клопотання оформлене відповідно до вимог ст. 188 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження.

Того ж дня, до суду надійшло клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розгляд клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу передбачений ст.189 КПК України.

Відповідно до ч.4 вказаної статті слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які повідомили, що вони проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . У цій же військовій частині на посаді кулеметника 3 відділення 1 взводу 2 піхотної роти проходив службу солдат ОСОБА_5 . Станом на березень 2024 року їх підрозділ виконував бойові завдання за призначенням та базувався в районі населеного пункту Юрівка Запорізької області. 29.03.2024 року під час перевірки наявності особового складу, на шикуванні було виявлено відсутність ОСОБА_5 . По невідомим причинам в місці тимчасового розташування військової частини він так і не появився та про причини відсутності командування не повідомив. До місця постійної дислокації він також не прибув. В подальшому, командуванням частини були організовані пошукові заходи, які результату не дали;

- матеріалами службового розслідування;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, поряд з положеннями ч.2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини у відповідності до якої «обґрунтована підозра» про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Разом з тим, слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Факт переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування підтверджується даними постанови про оголошення підозрюваного у розшук та фактами неявки останнього до слідчого.

Враховуючі вказані обставини у сукупності, слідчий суддя вважає, що прокурором доведений факт того, що одержавши відомості про звернення слідчого із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_5 до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу.

З наданих слідчим матеріалів вбачається, що у ОСОБА_5 на цей час існують ризики, передбачені п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування і суду.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, можливо дійти висновку, що небезпеку переховування від правосуддя необхідно визначати з урахуванням низки релевантних чинників, серед яких доцільно виокремити особистість обвинуваченого, його моральні якості та переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, його міжнародні контакти у поєднанні із загрозою суворості можливого покарання (рішення у справах «Пунцельт проти Чехії», «В. проти Швейцарії).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 особливо тяжким та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі, що саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Водночас, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочину, в якому підозрюють ОСОБА_5 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, слідчий суддя враховує покарання, що передбачене законом за вчинення особливо тяжкого злочину, який інкримінується ОСОБА_5 та, оцінюючи його у сукупності з іншими наведеними вище обставинами, встановленими в ході розгляду клопотання, дійшов до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також, слідчим суддею враховується і факт переховування ОСОБА_5 від слідства на стадії досудового розслідування досить тривалий час (більше 1 року 7 місяців).

Ризик вчинення нового кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_5 на цей час не проживає за адресою своєї реєстрації, йому призупинено військову службу, тобто офіціального доходу у нього не має, відсутні відомості щодо його інших джерел доходів і такі факти дають підстави стверджувати про ймовірну протиправну діяльність підозрюваного, направлену на вчинення інших кримінальних правопорушень, у т.ч. корисливих.

Враховуючі вказані обставини у сукупності, слідчий суддя вважає, що прокурором доведений факт того, що одержавши відомості про звернення слідчого із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_5 до початку розгляду зазначеного клопотання вчинить дії, які є підставою для застосування до нього запобіжного заходу, тому в даному випадку існують підстави для його затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, з урахуванням того, що матеріали кримінального провадження, додані до клопотання слідчого повністю підтверджують доводи, викладені прокурором, тому суд вважає доведеним той факт, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу останнього для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0003704, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Керуючись ст.ст. 177, 188, 189, 190 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу його для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003704, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України задовольнити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу останнього для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0003704, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Ухвала діє по 25.06.2026 року (включно).

Копію ухвали направити старшому слідчому першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Повний текст ухвали складено 26.12.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1