Справа № 212/899/26
У Х В А Л А

27 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1 за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000095 від 25.01.2026, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, має середню технічну освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

встановила таке.

Суть питання, що вирішується, за чиєю ініціативою воно розглядається.

27 січня 2026 року до суду звернувся із зазначеним клопотанням старший слідчий СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 25.01.2026 року близько 11:00 години потерпілий ОСОБА_7 разом зі своїми знайомими ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 знаходились за місцем мешкання ОСОБА_9 в квартирі АДРЕСА_2 , де разом розпивали спиртні напої та розмовляли на побутові теми. Під час вживання алкоголю між потерпілим та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт та приблизно об 11:35 годині ОСОБА_4 умисно завдав потерпілому один удар лезом ножа в область грудної клітки ліворуч. Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 потерпілому спричинено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки ліворуч, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

В той же день ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 26.01.2026 його повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Клопотання слідчий обґрунтував наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків;

2) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи та це характеризує його як агресивну особу;

3) незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

У зв`язку з необхідністю запобігання вищевказаним ризикам слідчий вважає, що до підозрюваного доцільно застосувати найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Позиція учасників у судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор на задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наполягав.

Підозрюваний заперечив проти застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати домашній арешт на певний період доби за місцем його реєстрації та проживання. Повідомив, що зареєстрований та проживає у квартирі разом з матір`ю похилого віку (75 років), якій необхідна його допомога, оскільки їй важко пересуватися, і вона сама не має можливості виходити з дому. Повідомив також, що працює неофіційно на демонтажі будівель з 08:00 до 16:00 години. Повідомив, що визнає обставини, сам наполіг на виклику швидкої медичної допомоги після того, що сталося між ним та потерпілим; не ховається від слідства та співпрацює з ним.

Суду підтвердив, що повідомлення про підозру йому вручили 26 січня 2026 року, з клопотанням слідчого та доданими матеріалами ознайомлений завчасно.

Захисник також просила застосувати домашній арешт на певний період доби за адресою місця реєстрації підозрюваного. Зазначила, що вважає ризики, заявлені в клопотанні слідчого, зазначеними формально, а не такими, що справді мають місце. Звернула увагу суду на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки зі своєю матір`ю, з якою проживає в одній квартирі.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя встановила, що відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за № 0000095 від 25.01.2026 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 121 КК України.

Затримано підозрюваного 25.01.2026 о 20:35 годині.

26 січня 2026 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Копію клопотання про застосування запобіжного заходу та додані до нього матеріали підозрюваний отримав завчасно, 26.01.2026 о 16:15 годині.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за скоєння якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Застосовані норми права та оцінка суду.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин ( справа «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» («Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»; Заяви № 12244/86; 12245/86; 12383/86; Рішення від 30.08.1990, § 32).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя встановила наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами клопотання слідчого: витягом з ЄРДР, рапортом, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого, поясненнями лікаря-хірурга ОСОБА_10 , протоколами допиту свідків від 25-26.01.2026 ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , протоколами допиту потерпілого та підозрюваного, протоколом обшуку, Протоколами проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_7 , довідкою лікарні від 26.01.2026.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Посилання органу досудового розслідування на ризик переховуватися суддя вважає не обґрунтованим, зважаючи на поведінку підозрюваного під час досудового розслідування (він співпрацює зі слідством). Крім того, як свідчить протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та протокол допиту потерпілого сам потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що сам ОСОБА_13 (підозрюваний) викликав швидку медичну допомогу. У протоколі затримання підозрюваного від 25.01.2026 зазначено про повідомлення матері підозрюваного про його затримання та про те, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З цього слідчий суддя дійшла висновку про те, що підозрюваний проживає разом з матір`ю, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків у нього.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

Суддя дійшла висновку, що такий ризик існує.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий обґрунтовує цей ризик тяжкістю злочину та тим, що це злочин проти життя та здоров`я, отже це характеризує підозрюваного як агресивну особу.

Суддя погоджується з аргументом сторони захисту про формальність зазначення цього ризику слідчим. Поведінка підозрюваного в процесі досудового розслідування свідчить про співпрацю з його боку, а не намагання створити перешкоди.

Отже, суддя вважає цей ризик відсутнім.

Отже, суддя вважає підозру обґрунтованою, а наявним ризиком - лише один із зазначених слідчим (незаконно впливати на свідків та потерпілого).

Мотиви суду щодо запобіжного заходу, який слід застосувати щодо підозрюваного, та інші питання.

Стаття 178 КПК України містить вказівку на те, що, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Ця стаття містить також вказівку на обставини, які можуть бути враховані. Однак перелік їх не вичерпний. Зокрема, мова може йти про врахування віку і стану здоров`я підозрюваного, репутацію, наявність судимостей, ризик летальності тощо.

Суддя, обираючи запобіжний захід у цій справі, оцінює як такі, що свідчать проти застосування до підозрюваного тримання під вартою, наступні обставини: відсутність судимостей, його співпраця з органом розслідування, наявність міцних соціальних зв`язків з матір`ю, з якою він разом проживає. Суддя також враховує обставину відсутності в матеріалах, долучених до клопотання слідчого, висновку судово-медичної експертизи про тяжкість заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень.

Покаранням за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, може бути позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У цій справі сторона обвинувачення не довела обставини, передбаченої пунктом 3 ч. 1 ст. 194 КПК України - недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, статей 12, 177 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Враховуючи те, що запобіжним заходом обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винною у вчиненні злочину, а тому обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

З огляду на це, суд вважає за необхідне призначити більш м`який запобіжний захід домашній арешт на певний період доби. Суд вважає цей захід достатнім для запобігання ризику, встановленого судом.

Згідно з ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби; його може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі; строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців; у разі необхідності він може бути продовжений.

Враховуючи зазначене, керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196, 202, 395 КПК України, слідчий суддя

постановила:

клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби з 18:00 години до 07:00 години за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, тобто до 25 березня 2026 року включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 18:00 години до 07:00 години протягом усього часу домашнього арешту строком до 25 березня 2026 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки на весь строк дії домашнього арешту:

прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від будь-якого спілкування зі свідками та експертами у кримінальному провадженні.

Ухвалу передати до ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області для негайного виконання і постановки на облік обвинуваченого ОСОБА_4 , та контроль за виконанням ухвали в цій частині покласти на прокурора.

Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена учасниками протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Роз`яснити, що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Строк дії ухвали визначити до 25.03.2026 року включно.

Повний текст ухвали складений 28 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1