Справа № 463/4458/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/834/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року у м. Львові Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12 серпня 2025 року щодо ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_9

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції),

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10

встановила:

вищезазначеним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна. Відповідно до вимог ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_6 спеціального звання «старший лейтенант поліції».

Запобіжний захід ОСОБА_6 , до вступу вироку в законну силу, змінено на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з часу фактичного затримання 12.08.2025, тобто з моменту взяття під варту в залі суду.

Вирішено питання з цивільним позовом, речовими доказами та судовими витратами.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , старший лейтенант поліції, наказом № 294 о/с від 09.08.2021, переміщений на посаду оперативного уповноваженого ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Згідно з вимогами ст. ст. 19, 68 Конституції України ОСОБА_6 зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також неухильно їх додержуватись.

Стаття 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Стаття 18 вищевказаного закону встановлює обов`язки поліцейського, зокрема неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть зокрема: кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно пунктів 1, 7, 9, 25, 26 ч. 1 ст. 23 вищевказаного Закону поліція, відповідно до покладених на неї завдань здійснює зокрема превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, розшукує осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом, доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, виконує в межах компетенції запити органів правопорядку (правоохоронних органів) інших держав або міжнародних організацій поліції відповідно до закону та міжнародних договорів України, здійснює оперативно-розшукову діяльність відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» на працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Пунктами 1, 2, 3, 6, статтею 1 Розділу І Дисциплінарного статуту ІНФОРМАЦІЯ_4 , затвердженого Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського зокрема бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, запобігати вчиненню правопорушень, утримуватися від дій, які підривають авторитет Національної поліції України.

Згідно абз. 2 розділу «1. Загальні положення», абз. 1, п. п. 1, 2, 6, 13, 14 абз. 2, Розділу «2. Завдання, обов`язки» Посадової інструкції Оперативного уповноваженого СКП Відділу поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , затвердженої начальником відділу поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області 11.02.2022 (далі Посадова інструкція), ОСОБА_6 як оперативний уповноважений сектору кримінальної поліції ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , положенням про ГУНП, УКР ГУНП. В повсякденній діяльності зобов`язаний дотримуватися вимог антикорупційного законодавства, у тому числі правил етичної поведінки визначених Законом України «Про запобігання корупції», наказом ІНФОРМАЦІЯ_5 від 09.11.2016 № 1179 та іншими нормативним актами, а також внутрішнього розпорядку. Виконує відповідні завдання та функції по напрямку роботи по розкриттю пограбувань, розбійних нападів, вимагань та співпрацює з ІНФОРМАЦІЯ_6 , УОТЗ. Бере безпосередню участь у практичних заходах реагування на виявлення злочинної діяльності за напрямом діяльності структурного підрозділу, за розпорядженням начальника структурного підрозділу, входить до складу оперативної групи, виконує роботу з дотриманням принципів законності, дисципліни, режиму секретності, забезпечує дотримання прав та свобод людини і громадянина тощо.

Крім того, згідно з розділом «4 Відповідальність», Посадової інструкції, ОСОБА_6 , як оперуповноважений СКП ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області за вчинення протиправних діянь, порушення дисципліни і законності несе у встановленому чинним законодавством порядку кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.

Відповідно до ст. 1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом ІНФОРМАЦІЯ_5 № 1179 від 09.11.2016, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Згідно абз. 1 ст. 2 Розділу І Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронними органами є зокрема органи Національної поліції.

Відповідно до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема поліцейські.

Відповідно до ст. ст. 23, 24 Закону України «Про запобігання корупції», особам, зазначеним у пунктах 1, 2 частини першої ст. 3 вказаного Закону, забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб.

Враховуючи вищевказане, поліцейський, є службовою особою та працівником правоохоронного органу.

Разом з цим, ОСОБА_6 , діючи у порушення наведених вимог закону, будучи оперативним уповноваженим сектору кримінальної поліції ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, з метою особистого збагачення, став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.

Так, 02.03.2022 о 08 год. 15 хв., згідно з Книгою нарядів ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, ОСОБА_6 (особистий жетон № 0027491) заступив на добове чергування у складі слідчо-оперативної групи.

03.03.2022 близько 03 год. 40 хв., ОСОБА_6 перебував у приміщенні залу очікування, який знаходиться на 1 поверсі з права від центрального входу будівлі ІНФОРМАЦІЯ_7 , що розташований у АДРЕСА_1 , разом з оперативним уповноваженим СКП ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 (особистий жетон № 0118390) та оперативним уповноваженим СКП ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_12 (особистий жетон № 0153012).

В цей час, ОСОБА_6 побачив як ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пересувались по приміщенню залізничного вокзалу тримаючи на повідках собак без намордників, за що передбачена адміністративна відповідальність, вирішив перевірити документи зазначених осіб, багаж та документи на тварин.

ОСОБА_6 підійшовши до ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , представився та зробив їм зауваження, щодо перебування у громадському місці з собаками без намордників, пояснив, що за це передбачена адміністративна відповідальність з накладенням штрафу у розмірі 8 000 грн. та запропонував вказаним особам прослідувати разом з працівниками поліції до приміщення чергової частини поліції на ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою АДРЕСА_1 .

У подальшому, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 супроводили ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до приміщення чергової частини, яка знаходиться в будівлі залізничного вокзалу, для перевірки документів та сумок.

Перебуваючи у кабінеті, що розташований у приміщенні чергової частини, яка знаходиться на території залізничного вокзалу, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на вимагання грошових коштів у ОСОБА_13 , поєднаний із використанням свого службового становища, після чого з погрозою обмеження прав і свобод та законних інтересів останньої, він висловив вимогу передати йому грошові кошти для подальшого спокійного перебування на території вокзалу та не створення їй перешкод для виїзду за межі території України в Республіку Чехія.

З цією метою, ОСОБА_6 , під час перебування у приміщенні зазначеної чергової частини на одинці з ОСОБА_13 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами останньої, 03.03.2022 близько 04.00 год., діючи з корисливих мотивів, із використанням свого службового становища, повідомив останню про запровадження на всій території України воєнного стану, у зв`язку із чим він уповноважений її затримати та передати працівникам ІНФОРМАЦІЯ_9 та вона не зможе покинути територію України.

Також, ОСОБА_6 , з метою вчинення психологічного тиску у вигляді погрози, повідомив ОСОБА_13 про те, що він не здивується, якщо у її особистих речах буде знайдено наркотичні речовини, зброю чи вибухівку, що може стати причиною обмеження її особистої свободи.

У подальшому, в ході особистого огляду ОСОБА_13 та належних їй речей, ОСОБА_6 у рюкзаку останньої виявлено два прозорих файли, в середині одного з яких знаходились грошові кошти у іноземній валюті доларах США, а у іншому, грошові кошти в іноземній валюті Євро.

Після цього, ОСОБА_6 діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 , у рішучій формі висловив їй вимогу, про надання йому частини вказаних грошових коштів для спокійного перебування на території вокзалу та не створення перешкод для подальшого виїзду за межі території України в Республіку Чехія. Крім цього, ОСОБА_6 додав, що у разі відмовим її у наданні йому грошових коштів, то він у неї може знайти зброю або наркотичні речовини.

ОСОБА_13 перебувала у стресовому стані, побоювалася за реалізацію погроз ОСОБА_6 , а також бажала якнайшвидше залишити територію вокзалу.

Таким чином, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел на власне незаконне збагачення, діючи умисно, з корисливих мотивів, 03.03.2022 близько 04.00 год, перебуваючи в приміщенні чергової частини, що розташована у будівлі ІНФОРМАЦІЯ_7 , що розташований у АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном (грошовими коштами ОСОБА_13 в сумі 15000 доларів США, що в перерахунку відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на 03.03.2022 становить 438 750 гривень), шляхом погроз та залякування останньої, спонукав ОСОБА_13 до передачі йому зазначених грошових коштів та у подальшому заволодів зазначеними грошовими коштами, спричинивши ОСОБА_13 майнову шкоду на вказану суму, у зв`язку з чим вчинив вимагання, тобто вимогу передати чуже майно з погрозою обмеження прав і свобод та законних інтересів цих осіб, вчинене службовою особою з використанням службового становища, що завдало майнової шкоди у великих розмірах.

Не погоджуючись з цим вироком, захисники обвинуваченого ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій просять вирок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08 серпня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції іншим складом суду.

Окрім того, просять:

- визнати обґрунтованими підстави заявлених відводів головуючій судді ОСОБА_1

-визнати обґрунтованими заперечення проти ухвал суду першої інстанції від 08.08.2022 (в частині відмови у виклику та допиті свідків сторони захисту та відмови у наданні тимчасових доступів), від 02.05.2025, від 24.06.2025, від 01.08.2025.

- розглянути клопотання про виклик і допит свідків ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 :

-розглянути клопотання про витребування інформації та у разі задоволення такого, дослідити отримані докази сторони захисту;

- повторно дослідити докази у справі та дати їм відповідно до ст.94 КПК України належну оцінку.

На обґрунтування апеляційних вимог захисники стверджують, що :

- в судовому засіданні першої інстанції не доведено ані факту вимагання (висловлену в рішучій формі вимогу ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_13 ), так і факту особистої передачі потерпілою ОСОБА_13 обвинуваченому ОСОБА_6 грошових коштів, так суми, які обвинувачений нібито вимагав та нібито отримав від потерпілої;

- покази потерпілої ОСОБА_13 є суперечливими, не логічними та такими, що не узгоджуються з іншими доказами у справі. Зокрема в матеріалах справи наявні письмові заяви потерпілої в яких остання з поміж іншого вказує, що всі гроші були її, і 32 000 євро і 15 000 доларів, які вона збирала на хату. Разом з тим, у одній із своїх заяв, написаних пізніше, зокрема 16.03.2022 потерпіла вже зазначає, що ці гроші (мова йде про долари США) не всі її, а везла вона гроші своїх знайомих і просить посприяти отримати від ОСОБА_6 13 000 доларів США, а 2000 їй нібито обіцяли віддати двоє інших поліцейських ОСОБА_12 та ОСОБА_11

- не узгоджуються з іншими матеріалами справи і пояснення потерпілої надані в судовому засіданні щодо предмету злочину. Так, в судовому засіданні потерпіла дала показання, що 32 000 євро їй не належать, а 15000 доларів належать їй особисто і саме 15 000 доларів у неї забрав ОСОБА_6 з кишені. Однак такі покази спростовуються копією заяви ОСОБА_13 від 05.03.2022 та заявою ОСОБА_13 від 16.03.2022;

- суд оцінюючи витяг з ЄРДР №0000095 від 06.03.2022 доказом не дав оцінки покликанням сторони захисту про те, що він не може рахуватися доказом вини обвинуваченого, оскільки такий є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних;

- суд прийшов до необґрунтованого висновку, що заяви ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення від 05.03.2022 та від 15.03.2022 можуть вважатися належними та допустимими доказами, оскільки, на думку захисту самі заяви отримані з порушенням порядку подання заяв про вчинення кримінального правопорушення, а заявниця не попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, передбачені ст.383 КК України;

- твердження суду, що потерпіла підтвердила факт власноручного написання саме заяви, яка досліджена судом, взагалі не відповідає дійсності, оскільки жодна із заяв, написаних нібито потерпілою, які досліджені судом потерпілій не пред`являлась;

- судом не надано будь-якої оцінки тому факту, що інформація викладена у протоколі огляду місця події від 06.03.2022 та додатку до нього є різною за своєю суттю. Зокрема в протоколі огляду місця події зазначено, що на запитання слідчого ОСОБА_6 повідомив, що грошові кошти у сумі 10 000 доларів США, які були у резинці з клаптиком паперу, він знайшов 02.03.2022 чи 03.03.2022 при чергуванні неподалік будівлі ІНФОРМАЦІЯ_10 і те, що решта коштів (у валюті Євро, польські злоті, гривні), є його власністю та передані йому його мамою. Однак як вбачається із долученого відеозапису на запитання слідчого ОСОБА_6 повідомив, що грошові кошти в сумі 10 000 доларів, які були у паперовому конверті, який розмок, були ним знайдені 02.03.2022 чи 03.03.2022 при чергуванні неподалік будівлі ІНФОРМАЦІЯ_10 , Решта коштів у валюті Євро, польські злоті, гривні належать його мамі, яка їх передала. Відтак, на думку захисту, судом в основу обвинувачення покладена спотворена інформація щодо предмету злочину грошових коштів;

- речові докази - грошові кошти в сумі 10 900 доларів США, номіналом по 100 доларів США кожна; грошові кошти у сумі 1 500 Євро, грошові кошти у сумі 1000 польських злотих, грошові кошти у сумі 15 205 грн., мобільний телефон марки Редмі чорно-сірого кольору у чорному чохлі, поліетиленовий канцелярський прозорий файл, не відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України, не містять на собі сліди злочину чи відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження;

-судом першої інстанції не взято до уваги та не надано належного обґрунтування вимогами закону того, що експертом ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_17 при проведенні судово технічної експертизи документів застосовано Методики технічної експертизи документів під реєстраційним кодом в Реєстрі методик проведення судових експертиз 2.3.08, стосовно якої 28.01.2022 прийнято рішення про припинення застосування методики;

-поклавши в основу обвинувачення як доказ вини ОСОБА_6 -супровідний лист ІНФОРМАЦІЯ_12 з матеріалами виконаного доручення (протоколом огляду, запитами з відповідями на них, СД-диском з відеозаписом з камер спостереження, розташованих на Головному залізничному вокзалі, суд першої інстанції взагалі не розглянув жодного клопотання сторони захисту щодо даного доказу- клопотання про неналежність як доказу відеозапису з камер спостереження, розташованих на головному залізничному вокзалі та виключення з числа доказів акту передачі відеоматеріалів №53;

- відеозаписом з камер спостереження, розташованих на ІНФОРМАЦІЯ_8 не підтверджується показання потерпілої ОСОБА_13 про те, що чи то вона,чи то ОСОБА_6 викладали речі з рюкзака, що у потерпілої були грошові кошти в сумі 32 000 євро, в другому 15 000 доларів США, гаманець, в якому знаходились 1 100 доларів США по 100 доларів США, 3 тисячі гривень, крони і 3 000 рублів;

- суд зібравши у даній справі докази на підтвердження обвинувачення (рішення ІНФОРМАЦІЯ_13 від 23.11.2022 та постанову ІНФОРМАЦІЯ_14 від 29.03.2023, справа №380/7643/22, фактично до постановлення обвинувального вироку вже визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та разом з прокурором зібрав докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 ;

-суд першої інстанції, сприймаючи доказ,поданий стороною обвинувачення на іноземній мові, умисно допустив порушення вимог ст.10 Конституції України ст.ст.6,10,11,14 Закону України «Про засади державної мовної політики» та ст.29 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 російської мови не розуміє та ні в середній школі, ні при здобутті подальшої освіти атестований не був. Щодо нерозуміння обвинуваченим іноземної мови на якій розмовляла потерпіла під час проведення слідчого експерименту, суд взагалі жодної оцінки не надав, проігнорувавши це порушення права на захист;

- в основу обвинувального вироку, суд першої інстанції поклав письмові пояснення свідка ОСОБА_18 , що призвело до порушення такої засади кримінального провадження як безпосередності дослідження показань, речей і документів;

-в основу обвинувального вироку, судом першої інстанції покладено доказ, досліджений у незаконному складі суду, зокрема під час судового засідання захисником ОСОБА_7 було заявлено відвід та проголошено усні обґрунтування такого відводу. Проте головуюча суддя, не дивлячись на заявлений відвід та порушуючи правила відводу, звернулась до адвоката ОСОБА_19 та запропонувала подати заяву про відвід через канцелярію суду у письмовому вигляді та не зупиняючи судового засідання продовжила досліджувати доказ сторони обвинувачення (відеозапис з камер спостереження системи головного залізничного вокзалу міста Львова);

- впродовж усього судового розгляду головуюча суддя не виконувала вимоги ст.344 КПК України, на початку кожного судового засідання не роз`яснювала учасникам судового провадження право відводу та не з`ясовувала чи заявляють вони кому-небудь відвід. У свою чергу до журналу судових засідань вносився запис про те, що «відводів не заявлено»;

-суд першої інстанції, зобов`язуючи обвинуваченого ОСОБА_6 надати пояснення з приводу поданого захисником документу прямо порушив права обвинуваченого, передбачені ч.1,2 ст.18, ст.42 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також не дотримався встановленого ст.358 КПК України порядку дослідження доказів;

-27.06.2025 о 15.00 год. головуюча суддя не проголосила повний текст ухваленого судового рішення ухвали від 24.06.2025, а в матеріали кримінальної справи було сформовано та покладено довідку про неявку всіх учасників цього провадження на проголошення;

-12.08.2025 в ході судового засідання, в якому проголошений оскаржуваний вирок, головуюча суддя при виході з нарадчої кімнати не з`ясувала учасників судового процесу, внаслідок чого допустила до участі при проголошенні вироку прокурора ОСОБА_20 , а в журнал судового засідання внесені відомості, що не відповідають дійсності, а саме відомості про присутність на проголошенні вироку прокурора ОСОБА_9 , який в залі судового засідання присутній не був. Крім того, після проголошення вироку у відкритому судовому засіданні головуюча суддя не з`ясувала чи зрозумілий учасникам судового процесу, в першу чергу обвинуваченому, зміст вирокута не роз`яснила зміст проголошеного вироку (ч.1 ст.376 КПК України);

-при відкритті судових засідань 08.08.2022, 12.09.2022, 29.09.2022, 14.11.2022, 02.02.2023, 31.03.2023, 12.05.2023, 11.10.2023, 19.10.2023, 02.11,2023, 28.11.2023, 13.12.2023, 19.12.2023, 14.02.2024, 28.02.2024, 14.03.2024, 29.05.2024, 21.06.2024, 12.07.2024, 25.07.2024, 31.07.2024, 23.09.2024, 01.10.2024, 17.10.2024, 27.11.2024, 11.03.2025, 28.04.2025, 02.05.2025, 28.05.2025, 24.06.2025, 01.08.2025, 06.08.2025, головуюча суддя всупереч ст.345 КПК України не з`ясувала в учасників чи відомі права та обов`язки та всупереч ст.344 КПК України не роз`яснила право відводу та не з`ясувала, чи заявляють учасники кому-небудь відвід;

- відсутній технічний запис судових засідань від 26.05.2023 та 07.08.2023, зокрема отриманий за клопотанням захисників диск з технічними записами судових засідань містить аудіо файл, проте такий немає звуку.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора та представника потерпілого, які заперечили апеляційну скаргу сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судовий розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, підтверджується наведеними у вироку доказами, зокрема: наданими в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_12 та показами свідка ОСОБА_18 , допитаної в порядку міжнародно-правового співробітництва на підставі запиту про міжнародну правову допомогу.

Також вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, а саме: копією заяви ОСОБА_13 від 05.03.2022; супровідним листом з ІНФОРМАЦІЯ_4 ; супровідним листом консульського підрозділу Посольства України в Чеській Республіці до заяви ОСОБА_13 ; заявою ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення з додатками та конвертом від 16.03.2022; дорученням на проведення досудового розслідування; повідомленням про початок досудового розслідування; постановою про створення групи слідчих; дорученням про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40, 41 КПК України; супровідним листом з ІНФОРМАЦІЯ_12 про виконання доручення слідчого, з додатками (матеріалами виконаного доручення); протоколом огляду місця події від 06.03.2022 з описом вилученого майна та паперовим конвертом з носієм інформації (карткою пам`яті microSD); постановою про визнання речовим доказом, а саме: грошових коштів в сумі 10900 доларів США, номіналом по 100 доларів США кожна; грошових коштів в сумі 1500 Євро; 1000 польських злотих; 15205 гривень; мобільного телефону марки «Redmi», чорно-сірого кольору у чорному чохлі; поліетиленового канцелярського прозорого файла, в якому знаходилися вищевказані грошові кошти (арк. 62-64); оглянутими в судовому засіданні речовими доказами у справі, зокрема: грошовими коштами в сумі 10 900 доларів США, номіналом по 100 доларів США кожна; грошовими коштами у сумі 1 500 Євро; грошовими коштами у сумі 1 000 польських злотих; грошовими коштами у сумі 15 205 гривень; мобільним телефоном марки «Redmi» чорно-сірого кольору у чорному чохлі; поліетиленовим канцелярським прозорим файлом, в якому знаходились грошові кошти;ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_15 про арешт тимчасового вилученого майна від 07.03.2022 на підставі клопотання про арешт тимчасового вилученого майна (арк.82-87); ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_16 про відсторонення від посади ОСОБА_6 від 07.03.2022 на підставі клопотання про відсторонення від посади ОСОБА_6 ;ухвалою про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 від 07.03.2022 на підставі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 ;висновком за результатами судової технічної експертизи № 635-Е від 27.04.2022 з додатком, на підставі постанови про проведення судової технічної експертизи;дорученням про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40, 41 КПК України;супровідним листом ІНФОРМАЦІЯ_12 з матеріалами виконаного доручення (протоколом огляду, запитами з відповідями на них, CD-диском з відеозаписом з камер спостереження, розташованих на ІНФОРМАЦІЯ_8 (поміщеним у паперовий конверт) тощо;ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_17 від 21.03.2022 у справі № 463/1744/22;дорученням про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40, 41 КПК України;супровідним листом до матеріалів виконаного доручення з додатками (протоколом огляду та носієм інформації (карткою пам`яті microSD); супровідним листом за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 з висновком службового розслідування та ін., зміст яких детально відтворено у вироку.

На думку апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази у справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими і належними та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діянь, інкримінованих йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої та свідків.

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття. Висновки суду підтверджуються матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим підстав визнати їх неправильними, як і доказів недопустимими, не встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо недопустимості ряду доказів, зокрема речових доказів та документів, протоколу проведення пред`явлення особи для впізнання за фотокартками, відеозапису проведення огляду місця події 06.03.2022; висновок експерта за результатами судової технічної експертизи документів від 27.04.2022 № 635-Е; заяви ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення від 05.03.2022 та від 16.03.2022; протоколу проведення слідчого експерименту від 13.05.2022 із додатком відеозаписом, протокол огляду місця події, протокол пред`явлення для впізнання, були предметом перевірки судом першої інстанції, що знайшло своє відображення в судовому рішенні, з оцінкою яких суд апеляційної інстанції цілковито погоджується.

Так, спростовуючи доводи сторони захисту про недопустимість речових доказів та документів: грошових коштів сумі 10900 доларів США; грошових коштів в сумі 1500 Євро; грошових коштів в сумі 1 000 польських злотих; грошових коштів в сумі 15 205 гривень; постанови про визнання речовим доказом від 06.03.2022; постанови про проведення судової технічної експертизи від 09.03.2022; висновку експерта за результатами судової технічної експертизи документів від 27.04.2022 № 635-Е, суд обґрунтовано зазначив наступне.

Згідно з матеріалами справи протокол огляду не містить докладного опису грошових коштів (серій і номери купюр), однак вказана валюта і розмір грошових коштів, враховуючи, що слідча(розшукова) дія проводилася за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , фіксувалася за допомогою відеозапису, предмет (мобільний телефон) та грошові кошти були упаковані у присутності ОСОБА_6 ,що підтверджується його підписом у протоколі та в додатку до протоколу, також експертом у висновку зазначено, що порушень цілісності пакування не виявлено.

Таким чином істотні порушення кримінального процесуального законодавства при проведенні огляду, під час якого ОСОБА_6 добровільно видав мобільний телефон і грошові кошти відсутні.

Також, не може слугувати безумовною підставою для визнання недопустимим даного доказу відсутність підпису прокурора ОСОБА_20 , на що покликається сторона захисту, натомість наявний підпис прокурора - ОСОБА_9 ,особи, яка проводила слідчу дію та всіх інших учасників слідчої дії та автоматично не впливає на достовірність, належність та допустимість проведення цієї слідчої дії і законність добровільної видачі ОСОБА_6 грошових коштів і речей. Разом з тим, жодних зауважень чи письмових заперечень від учасників даної слідчої дії не надходило.

Щодо речових доказів, то вказані речі та документи зберегли на собі сліди вчинення злочину, містять інформацію, яка має значення для досудового розслідування, та використані як доказ факту та обставин, що встановлено під час кримінального провадження, як на стадії досудового розслідування, так і підтверджено в ході судового розгляду у вказаній справі, в тому числі предмети,що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, вилучені грошові кошти, отримані ОСОБА_6 та надані ним добровільно під час огляду місця події, підтверджують причетність обвинуваченого ОСОБА_6 , до вчинення даного злочину,попри конвертацію грошових коштів отриманих від потерпілої ОСОБА_13 у іншій валюті, зокрема у Євро, польських злотих та гривні. Факт конвертації грошових коштів у інші валюти слід розцінювати як спосіб легалізації отриманих прибутків та намагання приховати причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому злочину.

За таких обставин, суд правильно зазначив,що вказані речі та предмети, із урахуванням положень, закріплених у ст.ст. 84-86, 93-94, 98-100 КПК України, слідчим правомірно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Також сторона захисту покликається на те, що ні у протоколі огляду місця події від 06.03.2022, ні у постанові про визнання речовими доказами від 06.03.2022 жодним чином не ідентифіковано грошові кошти, зокрема не зазначено кількість, серію випуску та серійний номер кожної банкноти.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку що незазначення у протоколі огляду місця події серії та номерів вилучених у ОСОБА_6 грошових купюр, за обставин цієї справи не ставить під сумнів в розрізі допустимості ні протокол слідчої дії, ні самі грошові кошти. Разом з тим сторона захисту не обґрунтувала, яким чином номера і серії купюр за обставин цієї справи впливають на допустимість доказів. До того ж, у ході огляду місця події застосовано технічний засіб фіксації, огляд місця події проводився за участі обвинуваченого ОСОБА_6 , грошові кошти він добровільно видав, які очевидно не мають якихось певних відмінностей (крім валюти, серії і номера) від інших купюр, що введено в обіг в Україні. При цьому, враховуючи, що потерпіла ОСОБА_13 не записувала серії та номери наявних при ній купюр,той факт, що слідчий не провів впізнання цих купюр не ставить під сумнів допустимість їх як доказів.

Як зазначено у протоколі огляду вилучені грошові кошти поміщено до наведених спец-пакектів ДБР,опечатано та скріплено підписами учасників процесуальної дії. В подальшому, під час проведення судової технічної експертизи документів, експерт чітко у висновку зазначила про те, що видимих порушень цілісності полімерних пакетів не виявлено. Разом з тим, у висновку експерта міститься докладний опис грошових коштів, вилучених у ОСОБА_6 .

Крім цього, суд правильно зауважив, що ОСОБА_6 під час огляду місця події добровільно видав серед іншого поліетиленовий канцелярський прозорий файл, в якому знаходилися вищевказані грошові кошти, а також на запитання слідчого ОСОБА_6 повідомив, що грошові кошти у сумі 10000 доларів США, які були у резинці з клаптиком паперу, він знайшов 02.03.2022 чи 03.03.2022 при чергуванні. Потерпіла в судовому засіданні при дачі показань вказувала, що грошові кошти в розмірі 15000 доларів містилися у файлі, були у резинці і був клаптик паперу.

Тим самим узгоджуються показання потерпілої ОСОБА_13 з даними протоколу огляду місця події.

Відтак суд дійшов правильного висновку, що не є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону те, що слідчий не склав окремий протокол огляду грошей, які були вилучені під час огляду місця події.

Таким чином, органом досудового розслідування на стадії досудового розслідування встановлено, а судом, під час судового розгляду у справі підтверджено, що вказані документи та речі здобуті у встановленому законом порядку, з дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України та мають значення речових доказів для кримінального провадження, зберегли на собі його сліди, а отже підтверджують обставини злочину та відповідають вимогам ст. 84-86 КПК України щодо належності та допустимості.

Окрім того, суд першої інстанції належним чином перевірив доводи сторони захисту про визнання недопустимим висновок експерта за результатами судової технічної експертизи документів від 27.04.2022 № 635-Е, оскільки, на думку сторони захисту, експерт не попереджена слідчим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Крім цього посилається на те, що експертом ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_17 при проведенні судової технічної експертизи документів застосовано Методику технічної експертизи документів під реєстраційним кодом в Реєстрі методик проведення судових експертиз 2.3.08, стосовно якої 28.01.2022 прийнято рішення про припинення застосування методики, а, отже, такий висновок не відповідає вимогам законності і є недопустимим доказом.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п.1.4. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 N? 53/5 «під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз,а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи ІНФОРМАЦІЯ_18 ), а також чинні республіканські стандарти колишньоїУРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. Отже, визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик (методів дослідження)) належить до компетенції експерта». Таким чином, експерт може використовувати будь-які наукові методи та алгоритми, якими він володіє і які відповідають меті проведення певного дослідження.

Окрім того з висновку судової технічної експертизи документів від 27.04.2022 № 635-Е слідує, що експерт ОСОБА_17 попереджена про кримінальну відповідальність згідно із вимогами ст.ст. 384 та 385 ККУкраїни експерт попереджена, про що міститься підпис експерта ОСОБА_17 .

Відтак, відсутність попередження у постанові слідчого не призводить до автоматичного визнання висновку експерта недопустимим доказом.

Також суд правильно визнав необґрунтованими твердження сторони захисту про те, що у висновку експерта не зазначено про цілісність упакування об`єктів дослідження, яке надійшло від органу досудового розслідування, оскільки у висновку за результатами судової технічної експертизи документів від 27.04.2022 № 635-Е у вступній частині судовим експертом зазначено, що речові докази надійшли в інститут у двох полімерних спецпакетах ДБР S 1002151, S 1002153 в опечатаному та заклеєному вигляді. Видимих порушень цілісності двох полімерних пакетів не виявлено.

Були предметом перевірки суду і доводи про визнання недопустимими заяви ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення від 05.03.2022 та від 16.03.2022, покликаючись на те, що копія заяви від 05.03.2022,оригінали заяв від 05.03.2022 і 16.03.2022 та викладені в них дані не можуть вважатися належними та допустимими доказами, оскільки самі заяви отримані, на думку захисту, з порушенням порядку подання заяв про вчинення кримінального правопорушення, а заявниця не попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину,передбачену ст. 383 КК України.

Із змісту заяви про вчинення злочину від 05.03.2022 вбачається, що така адресована Начальнику внутрішньої безпеки ДВБ НП України у Львівській області ОСОБА_21 та зареєстрована ОСОБА_22 05.03.2022.

Суд зазначив, що на момент звернення ОСОБА_13 із заявою про вчинення стосовно неї кримінального правопорушення, остання лише повідомляла правоохоронний орган про подію, що носить ознаки кримінального правопорушення. У подальшому, відповідно до встановленої правової процедури,уповноваженим правоохоронним органом ТУ ДБР, розташованим у м. Львові, доводи, викладені у заяві ОСОБА_13 перевірено, у тому числі, шляхом допиту заявниці та з`ясування всіх істотних обставин справи. Таким чином, заява про вчинення злочину не є самостійним доказом, а лише у сукупності з іншими доказами та показаннями свідків.

Потерпіла подала до правоохоронного органу саме заяву, в якій у довільній формі, відповідно до наявних у неї знань, що не пов`язані із знаннями у галузі права, надала відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Суд зауважив, що заява про злочин подається в письмовій або усній формі. Її можна подати особисто до правоохоронного органу, надіслати поштою або, в деяких випадках, подати в електронному вигляді. Важливо, щоб заява містила детальну інформацію про подію, яка, на думку заявника, є кримінальним правопорушенням.

Також безпідставним, є твердження сторони захисту про те, що потерпілу не було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про злочин у заяві, оскільки це жодним чином не скасовує самого факту подання нею заяв про злочин. Водночас допитана в судовому засіданні потерпіла підтвердила факт написання нею власноручно заяв про вчинення злочину від 05.03.2022 та від 16.03.2022 і звернення до правоохоронного органу.

Безпідставними є і доводи про розбіжність сум у заявах потерпілої, оскільки у у заяві потерпілої від 05.03.2022 остання зазначила суму вимагання - 15000 доларів США, у заяві від 16.03.2022 просить посприяти їй отримати грошові кошти в сумі 13000 доларів, які були знайдені в ОСОБА_6 та водночас в цій же заяві йде мова і про грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що в загальній сумі складає 15000 доларів США.

Окрім того, в судовому засіданні першої інстанції потерпіла підтвердила, що ОСОБА_6 вимагав і отримав суму 15000 доларів США, детально пояснила в який спосіб відбулося вимагання ОСОБА_6 в неї і отримання грошових коштів, що відповідає дійсним обставинам справи і підтверджується сукупністю наведених вище доказів, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши заяву потерпілої від 16.03.2022 у повному обсязі, з такої слідує загальна сума вимагання і отримання грошових коштів саме у розмірі 15000 доларів США.

Також судом першої інстанції були досліджені заяви потерпілої, які містяться в матеріалах кримінального провадження і потерпіла підтвердила факти написання нею заяв про злочин і звернення до правоохоронних органів, вони містять детальну інформацію про подію, включаючи час, місце, обставини,та дані про заявника, відомості про можливих свідків та відомості про особу, яка причетна до вчинення злочину і його опис високий і худорлявий.

Щодо доводів захисників про розбіжність в заявах потерпілої, зокрема в заяві від 05.03.2022 остання зазначає, що всі гроші були її, а в заяві від 16.03.2022, зазначає, що гроші не всі її, то дана обставина, жодним чином спростовує правильності висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин даного провадження, доведеності вини обвинуваченого.

Безпідставними є і доводи апелянтів, що недопустимості дисків з відеозаписами, оскільки диски є копіями, що не дозволяє встановити їх технологічні властивості з мотивацією, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, якому надається таке ж значення як документу.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу.

Також, колегія суддів не погоджується з доводом захисників щодо недопустимості показань свідка ОСОБА_18 , та зазначає наступне.

Так, проведення компетентними органами однієї держави процесуальних дій, виконання яких необхідне для досудового розслідування, судового розгляду або для виконання вироку, ухваленого судом іншої держави або міжнародною судовою установою, про що йдеться у пункті 1 частини 1 статті 541 КПК, є суттю міжнародної правової допомоги.

Відповідно до статті 542 КПК міжнародне співробітництво під час кримінального провадження полягає у вжитті необхідних заходів з метою надання міжнародної правової допомоги шляхом вручення документів, виконання окремих процесуальних дій, видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, тимчасової передачі осіб, перейняття кримінального переслідування, передачі засуджених осіб та виконання вироків. Міжнародним договором України можуть бути передбачені інші, ніж у цьому Кодексі, форми співробітництва під час кримінального провадження.

Порядок направлення запиту до іншої держави, порядок розгляду уповноваженим (центральним) органом України запиту іншої держави або міжнародної судової установи про таку допомогу і порядок виконання такого запиту визначаються КПК і чинними міжнародними договорами України (частина 1 статті 543 КПК).

За відсутності двостороннього договору між Україною та Федеративною Республікою Німеччиною міжнародним договором у сенсі статті 543 КПК є Європейська конвенція про взаємну допомогу у кримінальних справах 1959 року, яку Федеративна Республіка Німеччина підписала 20 червня 1959 року та ратифікувала 02 жовтня 1976 року, а Україна відповідно - 29 травня 1997 року та 11 березня 1998 року.

Відповідно до частини 1 статті 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Недотримання законності як загальної засади кримінального провадження тягне за собою визнання доказів, отриманих внаслідок такого порушення недопустимими.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, допит свідка ОСОБА_18 проведено у формі міжнародної правової допомоги компетентними органами Федеративної Республіки Німеччина, уповноваженим органом, з дотриманням процедури, свідок належним чином був повідомлений по час, місце та мету допиту та попереджена про дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань.

Доводи сторони захисту на порушення ст. 23 КПК України є безпідставними, оскільки свідка ОСОБА_18 було допитано Головним комісаром поліції Берліну в порядку глав 42, 43 КПК України, за запитом про міжнародну правову допомогу, до запиту було подано перелік питань, які необхідно поставити свідку, що передбачено ч. 3 ст. 552 КПК, при цьому сторона захисту не надала доказів, що була позбавлена можливості внести до переліку свої питання.

Окрім того, допустимість як доказу вказаного протоколу визначено судом на підставі ч. 2 ст. 550 КПК України.

У апеляційній скарзі захисники також покликаються нерозуміння обвинуваченим російської мови на якій розмовляла потерпіла під час проведення слідчого експерименту, у зв`язку з чим, на їх думку, порушено право обвинуваченого на захист.

Однак колегія суддів вважає за необхідне зазначити що захисник не вказує як зазначене вплинуло на доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильності кваліфікації його дій. При цьому ніхто з учасників процесуальних дій про необхідність участі перекладача не заявляв.

В судовому засіданні першої інстанції представник потерпілої, окрім іншого зазначив, що можливо потерпіла і під час деяких слідчих дій частково і спілкувалася мовою національних меншин, але в судовому засіданні давала показання українською мовою. Також зазначив, що використання російської мови потерпілою не спростовує допустимості доказів, під час яких вона спілкувалася російською мовою.

З огляду на зазначене доводи апеляційної скарги захисників в цій частині не свідчать про допущення судом таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоди чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Були предметом перевірки судом і інші доводи апелянтів щодо недопустимості доказів, зокрема протокол проведення слідчого експерименту від 13.05.2022 із додатком відеозаписом, акт передачі відеоматеріалів від ЛКП « ІНФОРМАЦІЯ_19 » Управління безпеки міста ЛМР від 09.03.2022 та відеозаписів з камер спостереження системи «Безпечне місто» ЛМР, встановлених на Головному залізничному вокзалі м. Львова та на АДРЕСА_1 за 03.03.2022, відеозапис проведення огляду місця події 06.03.2022, ,відеозапис з камер спостереження, розташованих на Головному залізничному вокзалі, відеозапис з камер спостереження, розташованих у приміщенні чергової частини поліції ІНФОРМАЦІЯ_10 ,фотокарток, які використовувались під час проведення пред`явлення особи для впізнання за фотокартками, які містяться на картці пам`яті MicroSD, відеозапис проведення пред`явлення особи для впізнання за фотокартками від 12.05.2022, відеозапис проведення слідчого експерименту, що знайшло своє відображення в судовому рішенні, з оцінкою яких суд апеляційної інстанції цілковито погоджується.

Щодо доводів у апеляційній скарзі захисників про наявність безумовної підстави для скасування судового рішення, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутній звукозапис судового засідання за 26.05.2023 та 07.08.2023, зокрема отриманий за клопотанням захисників диск з технічними записами судових засідань містить аудіо файл, проте такий немає звуку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у ст. 412 КПК законодавець визначив невід`ємною властивістю поняття «істотність порушення вимог кримінального процесу» його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Отже, аналізуючи вищезазначені норми кримінального процесуального закону, необхідно з`ясувати, як неповне фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів вплинуло на законність ухваленого судом рішення, при цьому треба виходити з «рівня істотності» відхилень від вимог норми кримінального процесуального права.

У ході прослуховування наявного у матеріалах кримінального провадження звукозапису судового засідання від 26.05.2023 та 07.08.2023 було встановлено, що звукозапис не прослуховується.

При цьому, як убачається з журналу судового засідання від 26.05.2023, зазначеного дня відбувся судовий розгляд, під час якого вирішувалось лише клопотання прокурора про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а 07.08.2023 судове засідання не проводилося та було відкладеним (т. 2 а.с.94, а.с.102).

На підставі викладеного та системного аналізу зазначених норм права неякісне відображення звукозапису судового засідання, не може вважатися порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке могло би призвести до наслідків, визначених у п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, оскільки вказана інформація та її значимість не слугує інформаційною основою для ухвалення судового рішення.

Твердження сторони захисту про те, що місцевий суд не роз`яснив учасникам судового провадження права відводу та не з`ясував їх думки щодо відводів, чим було порушено ст. 344 КПК України,є безпідставними, оскільки згідно з аудіозаписом судового засідання зокрема, від 05.07.2022, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження в суді першої інстанції, суд після відкриття судового засідання перевірив явку учасників судового провадження, оголосив склад суду, роз`яснив учасникам право відводу до складу суду, та з`ясував думку учасників провадження з приводу цього, в тому числі і в обвинуваченого, і в захисника, які повідомили, що відводів немає. Також про право відводу головуюча суддя роз`яснювала учасникам судового провадження і в інших судових засіданнях, зокрема 08.08.2022, 29.09.2022, 11.10.2022, 02.12.2022, 07.12.2022 та ін.

Окрім того, в судовому засіданні, 05.07.2022, головуюча суддя запитала у обвинуваченого чи він отримав пам`ятку та чи зрозумілі йому права і обов`язки, на що останній відповів, що права і обов`язки зрозумілі, пам`ятку отримав.

Те, що місцевий суд на початку кожного судового засідання не роз`яснював учасникам судового провадження право відводу та те чи зрозумілі їм права та обов`язки, передбачені КПК України, то зазначене не є тими істотними порушеннями в розумінні ст. 412 КПК, що мають наслідком скасування чи зміну судового рішення, та не впливає на суть прийнятого рішення.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що місцевий суд безпідставно відмовив стороні захисту в задоволені відводів .

Так, право на розгляд справи безстороннім судом, встановленим законом, гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Однією із процесуальних гарантій цього права є забезпечення процедури відводу судді в ситуації, коли суддя має особистий інтерес щодо результату розгляду справи, конфлікт інтересів або іншим чином упереджений стосовно будь-якої особи, яка бере участь у справі.

У кримінальному процесуальному законодавстві України закріплено інститут відводу, самовідводу, який передбачає інструменти для усунення упередженого судді від здійснення судового розгляду кримінального провадження, сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатом розгляду заяв захисників про відвід судді, ІНФОРМАЦІЯ_20 своїми ухвалами від 04.10.2023 та від 04.07.2025 відмовив у задоволенні вказаних заяв.

На обґрунтування свого рішення суд першої інстанції посилаючись на положення ст.ст. 75, 76 КПК України, п.1 ст.6 Конвенції, а також практику ЄСПЛ щодо необхідності наявності суб`єктивних та об`єктивних критеріїв під час вирішення питання про безсторонність судді, зазначив, що жодні з наведених стороною захисту доводів для відводу судді не були підтверджені відповідними доказами, а тому немає підстав для сумніву в об`єктивності та неупередженості судді.

Колегія судді звертає увагу, що відмова у задоволенні клопотань про відвід судді не може бути безумовною підставою для скасування судового рішення, лише якщо сторона захисту з такими висновками суду не погоджується.

З огляду на те, що доводи захисника не містять посилань на конкретні факти упередженості судді, доводи апеляційної скарги в цій частині не є слушними.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотань сторони захисту про допит свідків та у наданні тимчасових доступів, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 08.08.2022 в підготовчому судовому засіданні захисниками ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заявлено клопотання про виклик до суду та допит свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та клопотання про тимчасовий доступ до документів, в яких зокрема просили надати захисникам обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатам ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та сестрі обвинуваченого ОСОБА_23 тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_21 про перетин державного кордону України ОСОБА_13 .

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.08.2022 було відмовлено в задоволенні вказаних клопотань.

На обґрунтування свого рішення місцевий суд, зазначив, що виклик та допит свідків не містить ні обґрунтування необхідності дослідження по суті нових доказів, про які не заявлялось на стадії досудового розслідування та не відкритих прокурору у порядку ч. 11 ст. 290 КПК України, ні відомостей щодо того ким являються перелічені у клопотанні свідки та жодної інформації про те, які обставини, що мають значення для даного кримінального провадження та підлягають дослідженню в ході судового розгляду справи зазначені особи можуть повідомити.

Щодо клопотання про надання тимчасового доступу до документів, то посилаючись на положення, передбачені статтями 131, 159, ст. 333 КПК України, судом не встановлено, яким чином, у разі задоволення клопотання про надання тимчасового доступу до документів, до яких сторона захисту просить надати доступ, отримана інформація може бути використана ними як доказ для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для даного кримінального провадження та підлягають доказуванню у контексті вимог ст. 91 КПК України, перешкод для здійснення стороною захисту такого доступу під час досудового розслідування судом також не встановлено.

Окрім того, суд зазначив, що статтею 315 КПК України чітко визначено перелік дій суду у кримінальному провадженні під час підготовчого судового засідання з метою підготовки кримінального провадження до судового розгляду, з аналізу змісту якої вбачається, що питання про надання тимчасового доступу до документів в порядку передбаченому ст.159-163 КПК України не входить в коло питань, які вирішуються на стадії підготовчого судового засідання, а тому, беручи до уваги, що під час підготовчого судового засідання судом не здійснюється дослідження та перевірка доказів по справі, в свою чергу вирішення питання надання тимчасового доступу регулюється положеннями ст.333 КПК України та відповідно здійснюється під час судового розгляду кримінального провадження по суті, а відтак суд не може надавати оцінку такому клопотанню на даному етапі та в задоволенні такого слід відмовити.

На переконання колегії суддів, суд в порядку, передбаченому КПК України, обґрунтовано відмовив стороні захисту у задоволенні клопотань про виклик та допит свідків та у наданні тимчасового доступу, належним чином мотивувавши своє рішення в цій частині.

Також, на переконання колегії суддів, місцевий суд обґрунтовано ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.05.2025 відмовив у задоволенні клопотання захисників про витребування інформації із ІНФОРМАЦІЯ_22 (в тому числі підтверджуючі документи) про пункт пропуску та транспорт, яким гр. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , перетинала державний кордон України впродовж січня-червня 2022 року, оскільки як зазначив суд захисники звертаючись до суду із клопотанням про витребування конфіденційної інформації щодо потерпілої, не навели обґрунтованих доводів щодо того, на встановлення яких саме обставин у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 189 КК України впливатиме отримання такої інформації та неможливість доведення таких обставин іншими доказами без втручання в інформацію, що містить персональні дані потерпілої сторони.

Також, як убачається з матеріалів кримінального провадження, 24.06.2025 захисниками обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатами ОСОБА_8 та ОСОБА_7 подано до суду письмові клопотання про призначення судової відео технічної експертизи документів у кримінальній справі № 463/4458/22, проведення якої доручити експертам ІНФОРМАЦІЯ_24 та на вирішення якої поставити питання проведення розкадровки відеоматеріалу, що зафіксований на відеофайлі із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_25 », який міститься на MicroSD-картці, яка є додатком до листа ІНФОРМАЦІЯ_26 від 06.04.2022 № 485/42-13/01-2022) у період часу, згідно показників визначених арабськими цифрами та знаками у лівому верхньому куті цього відеозображення з «03-03-2022 04:03:03» до «03-03-22 04:14:30» з частотою покадрової фіксації у кількості 4 кадри в секунду та судової технічної експертизи документів, доручивши проведення такої також експертам ІНФОРМАЦІЯ_24 .

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01 серпня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання захисників ОСОБА_8 ОСОБА_7 про призначення судової технічної експертизи документів та судової відеотехнічної експертизи документів у кримінальному провадженні № 0000095 від 06.03.2022 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України відмовити.

На обґрунтування свого рішення в частині щодо заявленого клопотання про доручення проведення у кримінальному провадженні судової відеотехнічної експертизи, суд зазначив про відсутність наведення стороною захисту достатніх фактичних обставин, у відповідності до вимог, передбачених ст. 242, 332 КПК України, які б вказували на необхідність призначення такої експертизи у вказаному кримінальному провадженні,оскільки переглянутий у судовому засіданні учасниками провадження відеозапис із назвою «A03_4959» містить ті необхідні відомості, що підлягають дослідженню у межах вказаного кримінального провадження.

Також суд відмовив в задоволенні клопотання про проведення у кримінальному провадженні судової технічної експертизи документів, а саме відповідності копії заяви потерпілої ОСОБА_13 від 05.03.2022 оригіналу вказаної заяви від 05.03.2022, оскільки потерпіла ОСОБА_13 , будучи безпосередньо допитаною у судовому засіданні, особисто підтвердила факт звернення 05.03.2022 до уповноваженого правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення, за фактом чого 06.03.2022 і було внесено відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відтак підстав проведення експертизи по суті з питання очевидного факту реєстрації кримінального провадження, з огляду на підтвердження таких обставин потерпілою, що узгоджуються із матеріалами кримінального провадження, судом не встановлено.

З висновками суду зазначеними в ухвалі погоджується і колегія суддів.

Щодо доводів захисників про недостовірність відомостей, внесених до журналу судового засідання від 12 серпня 2025 року, а саме про присутність прокурора ОСОБА_9 під час проголошення вироку, слід зазначити наступне.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що 6 серпня 2025 року суд, після завершення судового розгляду, видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Під час цього судового засідання був присутній прокурор ОСОБА_9

12 серпня 2025 року, повернувшись із нарадчої кімнати, суд оголосив вирок. Із відеозапису судового засідання убачається, що на проголошення вироку прийшов прокурор ОСОБА_24 .

На переконання колегії суддів, те що у вироку та у протоколі судового засідання від 12 серпня 2025 зазначено прокурора ОСОБА_9 , не є порушенням вимог КПК України. Це пояснюється тим, що суд видалився до нарадчої кімнати 6 серпня 2025 року, коли у судовому засіданні був присутній саме прокурор ОСОБА_9 .

Щодо посилання захисників про розгляд кримінального провадження незаконним складом суду, то такі доводи є також безпідставними, оскільки заява захисника про відвід головуючої судді була розглянута у встановленому законом порядку з постановленням рішення з дотриманням вимог ст. 75, 80, 81 КПК України.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами захисників, що суд не обґрунтовано послався на витяг з ЄРДР як на доказ вини обвинуваченого, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 Глави 2 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 ст.84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.

Наведене узгоджується з практикою ВС викладеною, зокрема, в постанові від 09.09.2020, справа № 761/28347/15-к.

Також на переконання колегії суддів судом безпідставно покладено в основу обвинувального вироку рішення ІНФОРМАЦІЯ_13 від 23.11.2022 та постанову ІНФОРМАЦІЯ_14 від 29.03.2023, справа №380/7643/22, які ні сторона обвинувачення, ні представник потерпілої не подавали як доказ винуватості та в судовому засіданні такі рішення не досліджувалися.

Однак, виключення Витягу та цих рішень з числа доказів по справі, не вплине на висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 , і дана обставина не є істотним порушення вимог КПК України , яка б тягнула за собою скасування судового рішення.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки такі не спростовують вини обвинуваченого, мають формальний характер, при цьому, апелянти оцінюють ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що всупереч апеляційним доводам захисників, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.

Підстав для повторного дослідження доказів у справі, колегія суддів не вбачає, оскільки такі судом першої інстанції досліджено повно та із дотриманням вимог закону. Підстави для надання цим доказам іншої оцінки, відмінної від оцінки, наданої судом першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Доводи сторони захисту щодо незгоди із висновками суду першої інстанції по цих доказах, не є підставою для повторного їх дослідження, оскільки це суперечить чинному законодавству, а є лише обраним способом захисту обвинуваченого.

Щодо клопотань сторони захисту про витребування інформації та допиту свідків, то такі колегія суддів вважає безпідставними, оскільки заявлені клопотання не містять переконливих доводів необхідності їх проведення.

Крім того, сукупність досліджених місцевим судом доказів, є достатніми для перевірки апеляційним судом доводів апеляційних скарг сторони захисту.

За наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисників не містить правових підстав для скасування оскаржуваного вироку.

Керуючись ст.ст. 376,404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 серпня 2025 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді:

.