справа № 619/277/26
провадження № 1-кп/619/225/26
УХВАЛА

15 січня 2026 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001066 від 21.10.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Партизанськ РФ, громадянка Російської Федерації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 1 ст. 258-2, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

обвинувачена - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_5

перекладач - ОСОБА_6

Суть питання, що вирішується ухвалою.

09 січня 2026 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 за фактом скоєння злочинів, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 1 ст. 258-2, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001066 від 21.10.2025.

Ухвалою суду від 12.01.2026 по кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання, під час якого не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4, 6 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи продовженням існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Обвинувачена та захисник проти клопотання заперечують, просять змінити запобіжний захід на домашній арешт, зазначають, що обвинувачена має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, оскільки одружена. Наміру продовжувати вчиняти будь-які злочини вона немає. Також не має наміру ухилятися від суду.

Заслухавши клопотання прокурора та думку сторони захисту, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, суд дійшов такого висновку.

Відповідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 18.11.2025 щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком до 16.01.2026, без визначення розміру застави.

Частина 2 статті 177 КПК України констатує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Разом із тим, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Що стосується обґрунтованої підозри, то в силу положень частини 2 статті 42 КПК України, ОСОБА_3 наразі перебуває у статусі обвинуваченої, тому судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень.

У обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі заявлені органом досудового розслідування та попередньо підтверджені судом ризики, що визначені у п. 1-5 ч. 1 КПК України.

Так, у обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачена може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, прокурором зазначено, що ОСОБА_3 через тяжкість вчинених нею кримінальних правопорушень, розуміючи складність проведення судового розгляду, зокрема в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах Збройної агресії Російської Федерації проти України, може переховуватись від суду, зокрема на території Російської Федерації чи тимчасово окупованих частинах території України, про що зокрема свідчить громадянство іноземної держави, що дає змогу перетнути державний кордон України в період повномасштабного вторгнення рф та тим самим ухилитися від проведення судових засідань з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що обвинувачений може вчинити спроби переховуватися від суду, у зв`язку з чим наявність вказаного ризику, на думку суду, є доведеним.

У обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, прокурором зазначено, що враховуючи вчинення ОСОБА_3 протиправних дій, за допомогою технічних носіїв, остання має можливість, у разі обрання інших запобіжних заходів, продовжувати вчиняти такого роду протиправні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні, в т.ч., злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років та один із злочинів, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , посягає на основи національної безпеки України, що підвищує суспільну небезпечність вчиненого та об`єктивно вказує на наявність встановлених ризиків, враховуючи специфіку і фактичні обставини вчинення злочинів, ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, отже виправдовують продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а фактичні обставини інкримінованих останній злочинів свідчать про підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, вказують на обґрунтованість заявленого прокурором клопотання.

Також відсутні підстави, які б спростовували ті вагомі ризики, які обґрунтовують подальше її тримання під вартою, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні і зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виключити ризики, пов`язані із звільненням її з-під варти. Крім того, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, враховуючи, що вона є громадянкою іншої держави.

Водночас слід зауважити, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

На думку суду, у цьому кримінальному провадженні існує суспільний інтерес, пов`язаний з особливою вразливістю публічних інтересів в період дії воєнного стану та необхідністю захисту національної безпеки держави у зв`язку з невиправданою збройною агресією РФ проти України, її посяганням на суверенітет та територіальну цілісність України. Одне з кримінальних правопорушень, вчинення якого інкримінується ОСОБА_3 відноситься до тих, які посягають на основи національної безпеки України, сфера якої під час воєнного стану та в умовах невиправданої військової агресії РФ проти України, є особливо вразливою.

Суд вважає доведеними обставини, які виправдовують обмеження права обвинуваченої на свободу саме в такий спосіб процесуального примусу та зазначає, що суспільний інтерес у цьому кримінальному провадженні може бути забезпечений триманням обвинуваченої під вартою, який переважає право обвинуваченої на свободу.

Як установлено абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.

З огляду на ступінь суспільної небезпеки інкримінованих обвинуваченій злочинів, а також, враховуючи запровадження в Україні правового режиму воєнного стану, суд вважає за необхідне не визначати заставу, як альтернативний запобіжний захід.

Враховуючи викладене, наявні обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 без визначення застави, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України.

Статтею 316 КПК України передбачено, що після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Керуючись ст. 176, 177, 183, 194, 197, 199, 315, 392 КПК України, суд

постановив:

Призначити на підставі обвинувального акту у відношенні ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 1 ст. 258-2, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, судовий розгляд о 14 год 00 хв 20 січня 2026 року у залі судових засідань №2 приміщення Дергачівського районного суду Харківської області.

Здійснювати судовий розгляд у відкритому судовому засіданні.

Викликати в судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 13 березня 2026 року без визначення розміру застави.

Відмовити у клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а обвинуваченим у той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1