Провадження № 1-кс/344/5625/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

14 серпня 2025 року представник заявника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, заявник зазначає, що 26.06.2025 старшим слідчим Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 прийнято рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 07.02.2025.

Копію оскаржуваної постанови адвокат ОСОБА_4 як представник потерпілої ОСОБА_3 отримала безпосередньо у слідчого ОСОБА_5 04 серпня 2025 року.

З постановою про закриття кримінального провадження заявник не погоджується.

Потерпіла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стверджує, що в період часу з 2000 по 2005 роки керівник фотостудії «Ракурс» ОСОБА_6 вчиняв щодо неї, яка на той час не досягла 14-річного віку, незаконні дії сексуального характеру, примушував до фотосесій в оголеному вигляді та вчиняв інші розпусні дії.

На думку заявника, аналіз зібраних матеріалів досудового розслідування дозволяє прийти до висновку, що оскаржувана постанова є передчасною, недостатньо обґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

За основу постанови про закриття взято допит батьків або вихованців фотостудії 2024-2025 років, що не відповідає періоду зазначеному в заяві про вчинення сексуального насильства стосовно потерпілої. Не встановлено коло свідків, які займались в фотостудії в період 2000-2025 роки, які аналогічно могли зазнавати шкоди від протиправних дій ОСОБА_6 . Потерпіла ОСОБА_3 представила слідчому під час її допиту ряд фотографій, які були створені ОСОБА_6 , де остання, будучи неповнолітньою, позувала в ролі моделі, але слідчий долучив лише одну фотографію, яку сам обрав на власний розсуд, мотивуючи, що на решті фотографій вона виглядає старшою ніж 14 років. Відповідно і в матеріалах справи відсутні відомості щодо призначення та проведення відповідної експертизи на предмет, чи є ці фотографії порнографічного характеру. У матеріалах містяться скріншоти з коментарями під повідомленням про злочин щодо ОСОБА_3 в соціальній мережі «Facebook», які вказують на те, що є особи, яким можуть бути відомі факти, які можуть слугувати підтвердженням правдивості свідчень ОСОБА_3 , але жодних дій, направлених на встановлення та допит цих осіб не здійснено. Матеріали не містять відомостей щодо користування майном ОСОБА_6 , наприклад гараж, де можуть зберігатись речі та документи, які можуть стати доказами у кримінальному проваджені.

Кваліфікація за ч. 1 ст. 156 Кримінального кодексу України є неповною, враховуючи відомості, отриманні від потерпілої ОСОБА_3 , про що зазначено в самій оскаржуваній постанові. Дії ОСОБА_6 мають бути кваліфіковані за ст.153 Кримінального кодексу України.

Зазначена неповнота слідчих дій може бути усунена лише в ході досудового розслідування.

Закриваючи вказане кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 Кримінального кодексу України, на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий при винесенні постанови не звернув увагу на те, що у розумінні вимог кримінального процесуального закону, відсутність в діянні складу кримінального правопорушення передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину.

За таких обставин, рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, зокрема, й вид та розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні, чого зроблено не було, тобто не навів слідчий у своїй постанові достатніх мотивів, з яких він дійшов висновку про відсутність в даному випадку в діях конкретної особи ознак складу кримінального правопорушення, зокрема, й передбаченого ч. 1 ст. 156 Кримінального кодексу України. Можливо закриття і за відсутності події, але слідчий не вжив всіх можливих дій, спрямованих як на встановлення або відсутності складу, так і встановлення події.

За наведених обставин представник заявника просить скасувати постанову від 26 червня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000257 від 07 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 Кримінального кодексу України (а.с.1-6).

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 14 серпня 2025 року дану справу передано слідчому судді ОСОБА_1 (а.с. 12).

Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року зобов`язано Івано-Франківське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області надати до суду матеріали кримінального провадження № 0000257 від 07 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 Кримінального кодексу України (а.с.31-32).

Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, попередньо представник заявника - адвокат ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, вимоги скарги підтримала, просила скаргу задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання слідчий ОСОБА_5 не прибув, про причини неявки суд не повідомив, надаючи пояснення у судовому засіданні просив залишити скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, матеріали кримінального провадження №0000257 від 07 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 Кримінального кодексу України, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

Частина перша статті 304 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Постанову слідчого від 26 червня 2025 року про закриття кримінального провадження представником заявника отримано 04 серпня 2025 року.

Даних про отримання заявником ОСОБА_3 або її представником адвокатом ОСОБА_4 копії оскаржуваної постанови раніше матеріали справи та матеріали кримінального провадження не містять.

14 серпня 2025 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження.

За вказаних обставин та за відсутності інших даних в матеріалах перевірки і обґрунтованих заперечень слідчого, слідчий суддя вважає, що слід заявник звернулася до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження у передбачений законом строк.

Судом встановлено, що 26 червня 2025 року старшим слідчим Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000257 від 07 лютого 2025 року у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 Кримінального кодексу України, на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального кодексу України (а.с.8-11).

ОСОБА_7 зверталася до начальника Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, у якій просила внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування; визнати її потерпілою у рамках даного кримінального провадження; повідомити про результати досудового розслідування (а.с.35).

02 вересня 2025 року складено протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_7 (а.с.36-37).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що при проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

За змістом статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень частини другої статті 9 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).

У пункту 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

З матеріалів справи вбачається, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Михайлик та інші проти України» від 10 жовтня 2024 року (щодо заяви №57174/21 від 11 листопада 2021 року « ОСОБА_8 проти України») встановлено, що розслідування причин ОСОБА_9 було неефективним, і відсутність ретельності та оперативності органів досудового розслідування підірвала здатність органів державної влади встановити обставини справи.

Слідчий суддя вважає, що при винесенні 26 червня 2025 року постанови про закриття кримінального провадження слідчим не вчинено всіх дій, передбачених вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Так органу досудового розслідування необхідно здійснити інші слідчі та процесуальні дії, такі як встановити коло свідків, які займались в фотостудії в період 2000-2025 роки, які аналогічно могли зазнавати шкоди від протиправних дій ОСОБА_6 , призначити та провести експертизу на предмет, чи є фотографії, на яких зображена ОСОБА_3 , порнографічного характеру.

Слідчим суддею встановлено, що слідчий, закриваючи кримінальне провадження, в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження не надала належної правової оцінки доказам, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що у постанові про закриття кримінального провадження слідчий повинен конкретизувати не лише те, що в діях особи відсутній склад кримінального правопорушення, а й вказати, які саме ознаки кримінального правопорушення та їх елементи (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона) відсутні в даному випадку.

Разом з цим, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова слідчого не відповідає вимогам статті 110 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки не містить обґрунтування мотивів прийнятого рішення. Так постанова не містить аналізу здійснених процесуальних дій у сукупності із обставинами кримінального провадження та у контексті ознак, які повинні бути встановлені під час досудового розслідування злочину, передбаченого ст. 191 Кримінального кодексу України.

Невідповідність оскаржуваної постанови вимогам, наведеним у частині п`ятій статті 110 Кримінального процесуального кодексу України, у частині належного мотивування обставин, які стали підставою для закриття кримінального провадження, є підставою для її скасування.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що в оскаржуваній постанові не обґрунтовано в повній мірі спростування доводів заявника, при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, слідчим не наведено фактичних обставин та відповідних їм доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок, який не залишає місця сумнівам про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження та які спростовують посилання скаржника про неповноту дослідження всіх обставин даного провадження.

Відсутність у постанові про закриття кримінального провадження належної мотивації висновків про необхідність закриття кримінального провадження призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вказаної постанови до суду, а суд перевірити належним чином правильність таких висновків та наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Усунути вказані істотні порушення можливо лише шляхом скасування постанови про закриття кримінального провадження та належного виконання слідчим вимог кримінального процесуального закону щодо проведення повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження.

Отже, доводи заявника про неповне вчинення слідчим дій для повного і об`єктивного встановлення всіх обставин розслідування, неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження, на переконання слідчого судді, є обґрунтованими, а тому слідчий суддя вважає, що вказана постанова є передчасною, тому підлягає скасуванню.

Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, приходить до висновку про задоволення вимог скарги.

Керуючись ст.ст. 284, 303, 306-307, 309, 372, 376, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 26 червня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000257 від 07 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 Кримінального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 03 листопада 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1