У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 від 29.08.2025, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Проліски Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, на особливий період, який перебуває на посаді сержанта з матеріального забезпечення 4 стрілецької роти (з охорони та оборони важливих державних об?єктів) 2 стрілецького батальйону (3 охорони та оборони важливих державних об?єктів) військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у військовому званні «старший сержант», підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

встановив:

В провадженні суду перебуває вищевказане клопотання, подане слідчим за погодженням з прокурором, яке обґрунтоване наступним.

07.03.2022 ОСОБА_4 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_3 , того ж дня наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ №11/МТД, ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця радіотелефоніста 1 відділення 3 взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону, зараховано до списків особового складу, взято на всі види забезпечення.

11.08.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ за №231 призначений на посаду сержанта з матеріального забезпечення 4 стрілецької роти (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) 2 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів).

У ході досудового розслідування встановлено, що у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.08.2025 у достовірно невстановлених досудовим розслідуванням осіб та командира 4 стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкта №56) НОМЕР_2 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 виник спільний корисливий злочинний умисел щодо особистого збагачення, пов`язаного з незаконним переправленням осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

Задля вчинення вказаних злочинів, пов`язаних з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, капітан ОСОБА_6 залучив сержанта з матеріального забезпечення 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ старшого сержанта ОСОБА_4 та інших на даний час достовірно невстановлених осіб та військовослужбовців Національної гвардії України.

За попередньою домовленістю із невстановленою досудовим розслідуванням особою, у функції ОСОБА_6 входило організація зустрічі осіб, які виявили бажання незаконно перетнути державний кордон України при прибутті на територію Закарпатської області, забезпечення місця проживання таким особам, надання останнім вказівок, порад, забезпечення супроводу до самого державного кордону України з майбутнім отриманням грошових коштів.

26.08.2025 близько 14.23 год., наразі достовірно невстановлений військовослужбовець Національної гвардії України, за вказівкою капітана ОСОБА_6 , виїхав у м. Львів Львівської області, де зустрів та доставив на автомобілі марки «Богдан 211140», д.н.з. « НОМЕР_3 », ОСОБА_7 (особу, якому в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України) на територію місця дислокації 4 стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкта №56) НОМЕР_2 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 , у АДРЕСА_3 .

26.08.2025 близько 19.00 год. до ОСОБА_7 підійшов капітан ОСОБА_6 , разом з старшим сержантом ОСОБА_4 , та під час розмови ОСОБА_6 повідомив, що цього дня виїзду з метою незаконного перетину державного кордону України не буде, щоб «не світитися». Надалі, ОСОБА_6 проінструктував ОСОБА_7 про те, що останній залишається на ночівлю у розташуванні військової частини та вранці наступного дня на службовому автобусі НГУ буде доставлений у прикордонну зону.

У подальшому, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, надав вказівку старшому сержанту ОСОБА_4 передати ОСОБА_7 військову форму НГУ та розмістити останнього на ночівлю у розташуванні 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 НГУ, під легендою, що, нібито, ОСОБА_7 має намір бути прийнятим на військову службу на посаду кухаря, щоб не викликати підозри з числа інших військовослужбовців НГУ.

27.08.2025 близько 06.30 год., перебуваючи у смт. Воловець Закарпатської області, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_6 та іншими достовірно невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, виконуючи вказівки капітана ОСОБА_6 , посадив ОСОБА_7 , разом з достовірно невстановленими військовослужбовцями Національної гвардії України, до службового автобуса Національної гвардії України, д.н.з. « НОМЕР_4 » та всі разом виїхали у сторону м. Виноградів Берегівського району Закарпатської області.

27.08.2025 близько 14.50 год. перебуваючи у м. Виноградів Закарпатської області, за вказівкою ОСОБА_4 , який діяв за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та іншими достовірно невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, службовий автобус Національної гвардії України, д.н.з. « НОМЕР_4 » зупинився по вул. Комунальна, куди приїхала наразі достовірно невстановлена досудовим слідством особа, яка під час розмови з ОСОБА_4 повідомила, що потрібно у вказаному службовому автобусі перевезти через контрольно-режимний пост, який знаходиться між м. Виноградів Закарпатської області та в`їзду с. Теково Берегівського району Закарпатської області, ще одну особу ( ОСОБА_8 ), про що ОСОБА_6 відомо, й, у подальшому, зазначена достовірно невстановлена особа передала ОСОБА_4 особу, якому в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України - ОСОБА_8 , з метою незаконного переправлення останнього, разом із ОСОБА_7 , через державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

Надалі, знаходячись у вказаному службовому автобусі, за вказівкою ОСОБА_4 , який діяв за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та іншими достовірно невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наразі невстановлений досудовим слідством військовослужбовець НГУ надав військову форму ОСОБА_8 , з метою безперешкодного проїзду зазначеного контрольно режимного поста, й, у подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за сприяння з боку ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та інших наразі невстановлених досудовим слідством військовослужбовців НГУ, були безперешкодно перевезені на службовому автобусі Національної гвардії України, д.н.з. « НОМЕР_4 », через контрольно-режимний пост, який знаходиться між м. Виноградів Закарпатської області та в`їзду с. Теково Берегівського району Закарпатської області, з метою подальшого їхнього незаконного переправлення через державний кордон України.

Цього ж дня, близько 15.20 год. 27.08.2025, після перевезення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через вказаний контрольно-режимний пост, старший сержант ОСОБА_4 , який діяв за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та іншими достовірно невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, передав останніх іншій наразі невстановленій досудовим слідством особі, яка, згідно відведеної їй злочинної ролі, повинна була допомогти їм ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ) у незаконному перетині державного кордону України поза межами пунктів пропуску, але, надалі, у той же день, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було затримано за спробу незаконного перетину державного кордону України.

В клопотанні вказано, що за таких обставин ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а саме: сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок, засобів та усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

11.11.2025 ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 615 КПК України.

Зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Окрім цього слідчий в клопотанні зазначає про існування ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Враховуючи вищенаведене, слідчий в клопотанні просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб щодо ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив. Зазначив, що клопотання є необґрунтованим, вважає, що ризики не доведені, а доводи прокурора не підтверджені. Просив обрати більш м`який запобіжний захід, а у разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити мінімальний розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримав позицію свого захисника та заявив, що бажає співпрацювати зі слідством. Щодо пред`явленої підозри пояснив, що виконував накази командира, але при цьому не був обізнаний про те, що особи, яким він надавав військову форму, які переміщались з ним на службовому автобусі через блокпости, тощо, мали намір перетнути кордон.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, його захисника, приходжу до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР підтверджено, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у

м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні під №0000259, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.08.2025, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 332 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 11.11.2025 ОСОБА_6 складено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме допитами свідків; протоколами оглядів мобільних телефонів; протоколами впізнання тощо.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. При цьому зазначені у розглядуваному клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, отже за переконанням слідчого судді особа обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому.

Разом з тим слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя враховує, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному зазначений слідчим в клопотанні та заявлений прокурором в судовому засіданні ризик того, що підозрюваний може переховуватися від слідства та суду знайшов своє підтвердження, так як ОСОБА_4 підозрюється у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок, засобів та усуненням перешкод, а тому будучи обізнаним у можливих способах перетину державного кордону може покинути територію України та переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду за кордоном.

Означений ризик також посилюється з огляду на тяжкість злочину, у якому особа підозрюється, а саме те, що санкція статті ч. 2 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Також слідчий суддя вважає наявним ризик незаконного впливу на учасників у даному кримінальному провадженні, оскільки перебуваючи на волі, або без відповідних процесуальних обов`язків, покладених на нього судом, ОСОБА_4 може чинити психологічний чи фізичний тиск на свідків з метою зміни даних ними слідству показів, а також вступати в поза процесуальні контакти з іншими підозрюваними для формування у суду викривленої позиції щодо вчиненого злочину, що зрештою утруднить встановлення об`єктивної істини у цьому кримінальному провадженні, або ж вступати в поза процесуальні контакти з іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

Крім того слідчий суддя вважає доведеним ризик можливого продовження злочинної діяльності підозрюваним, так як в Україні триває призов на військову службу по мобілізації, при цьому обмежено виїзд за кордон чоловіків, а відтак будучи обізнаним зі способами перетину державного кордону, підозрюваний може надавати бажаючим нелегально покинути Україну вказівки та поради щодо такого перетину за грошову винагороду.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовець.

Окрім цього слідчий суддя вважає наявним ризик перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, так як досудове розслідування перебуває на початковій стадії, не всі особи причетні до розробки вищеописаного протиправного механізму виїзду за межі території України встановлені.

Твердження підозрюваного про те, що він бажає співпрацювати зі слідством слідчий суддя сприймає критично, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 фактично свою свідому участь у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнає, заперечує свою обізнаність і відповідно злочинний намір сприяти особам у перетині кордону, стверджуючи про те, що беззаперечно виконував накази командира, однак його обізнаність у інкримінованому підтверджена матеріалами клопотання, а саме показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , протоколами впізнання за участю вказаних свідків тощо.

В рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, наразі в Україні триває воєнний стан, вчинення підозрюваним злочину в означений час з корисливих мотивів засуджується законом і суспільством.

Застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією підозрюваного від суспільства, на думку слідчого судді, буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків й забезпечення належної процесуальної поведінки такого.

Більш того військова агресія російської федерації проти України суттєво обмежує можливість виконання органами влади своїх повноважень, зокрема щодо контролю за процесуальною поведінкою підозрюваного у разі його перебування на волі.

Таким чином наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам, свідчить про підставність обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою на строк до 60 днів.

Частина 3 ст. 183 КПК України регламентує обов`язок суду визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. При цьому за п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної/обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначено в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, його високого ступеня суспільної небезпеки, особу підозрюваного, його майновий і сімейний стан, ставлення підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважає за необхідним визначити її у розмірі, що становить 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Саме такий розмір застави, на думку слідчого судді, спонукатиме підозрюваного виконувати процесуальні обов`язки, покладені на нього цією ухвалою, та зможе запобігати встановленим судом ризикам під загрозою звернення застави у дохід держави.

Слідчий суддя зауважує, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі. У разі внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки, визначені в резолютивній частині ухвали, строк яких, відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, визначено до двох місяців.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197, 202,309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів до 11 січня 2026 року включно .

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у 160 (сто шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 484 480 (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок.

Роз`яснити, що ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду на першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду ;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищеперерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків становить два місяці й визначено до 11 січня 2026 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні № 0000259 від 29.08.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1