УХВАЛА

17 жовтня 2025року

м. Київ

справа № 134/1367/21

провадження № 51-3091км25

Суддя Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши клопотання захисника ОСОБА_2 про зупинення виконання судових рішень стосовно ОСОБА_3 ,

установила:

Колегія суддівДругої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ухвалою від 26 вересня 2025 року відкрила касаційне провадження за скаргою захисника ОСОБА_2 на вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 7 квітня 2025 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Надалі ухвалою судді-доповідача від 6 жовтня 2025 року було витребувано матеріали відповідного кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_2 9 жовтня 2025 року звернулася з клопотанням про зупинення виконання вказаних судових рішень стосовно ОСОБА_3 , аргументуючи це тим, що стягнення із засудженої процесуальних витрат суперечить її правам та інтересам і перешкоджає вести звичайний спосіб життя.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 430 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) на стадії підготовки до касаційного розгляду суддя-доповідач без виклику сторін кримінального провадження вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.

Як убачається з копій указаних вироку та ухвали, змісту клопотання та доданих до нього документів, вироком місцевого суду з урахуванням змін, унесених ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, звільнено від покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 цього Кодексу й постановлено стягнути з неї та засудженого ОСОБА_4 витрати на проведення експертиз у сумі 30 203, 52 грн у рівних частках із кожного. Виконавче провадження стосовно ОСОБА_4 закрито у зв`язку зі сплатою процесуальних витрат. Щодо ОСОБА_3 триває виконавче провадження про стягнення 16 811,93 грн, у межах якого накладено арешт на кошти засудженої.

Вважаючи, що в справі немає остаточного судового рішення, та посилаючись на закріплену в ст. 63 Конституції України презумпцію невинуватості, захисник твердить про порушення прав і свобод ОСОБА_3 за Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, не конкретизуючи, яких саме.

Однак міркування авторки клопотання не ґрунтуються на чинному законодавстві України, адже виконавче провадження стосовно ОСОБА_3 здійснюється на підставі вироку суду, який набрав законної сили. Відповідно до ст. 533 КПК це судове рішення є обов`язковим для учасників кримінального провадження, всіх фізичних і юридичних осіб, органів державної влади й місцевого самоврядування та їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України. Згідно з ч. 1 ст. 535 вказаного Кодексу такий вирок звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів до суду першої інстанції.

Водночас аргументів, які би давали підстави зупинити виконання судових рішень відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 430 КПК, у поданому клопотанні не наведено.

З огляду на викладене, керуючись ст. 430 КПК, суддя

постановила:

Відмовити захиснику ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про зупинення виконання судових рішень стосовно ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_1