провадження № 1-кс/947/6520/25
УХВАЛА

13.11.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

вирішуючи питання щодо подальшого руху проваджень за скаргами ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2025 року з Одеського апеляційного суду надішли матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 07.12.2024 року (справа № 947/41016/24, провадження № 1-кс/947/3711/25).

Крім того, 08.05.2025 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси зі скаргами на бездіяльність прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами ОСОБА_3 від 23.03.2025 року та 28.03.2025 року (справи №№ 947/16961/25, провадження № 1-кс/947/6530/25; 947/16959/25 провадження №1-кс/947/6528/25; 947/16952/25 провадження № 1-кс/947/6521/25; 947/16951/25 провадження № 1-кс/947/6520/25; 947/16950/25 провадження № 1-кс/947/6519/25; 947/16949/25 провадження № 1-кс/947/6518/25.

В обґрунтування поданих скарг ОСОБА_3 зазначав, що прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси, або уповноважена посадова особа умисно не внесли відповідні відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно вимог статті 214 частини 1,4,5 КПК України за заявами ОСОБА_3 від 23.03.2025 року та 28.03.2025 року про вчинення кримінального правопорушення суддями Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 , Президентом України ОСОБА_9 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено слідчого суддю для розгляду вказаних скарг ОСОБА_1 .

Судові засідання по розгляду вказаних скарг були призначені на 13.11.2025 року та 14.11.2025 року.

Так, у ході судового засідання, яке відбулось 13.11.2025 року, між заявником ОСОБА_3 та головуючим виникли конфліктні сперечання, в ході яких заявником була висловлена думка стосовно діяльності судді, - «що веде за собою оплату її діям, тобто смерті її рідних: батьків, дітей та онуків».

Чисельні приписи міжнародних актів у сфері судочинства закріплюють положення щодо незалежності суддів. Зокрема, відповідно до Монреальської універсальної декларації про незалежність правосуддя 1983 року, судді, як особи, є вільними та зобов`язані приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-яких обмежень, впливів, спонук, примусів, загроз або втручання, прямих або непрямих, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Будь-який незаконний вплив на суддю, погрози, психологічний тиск, прояв неповаги до судді, формально спрямований на суддю як на людину, за своєю правовою природою є прямим порушенням конституційного принципу незалежності суду.

Обов`язок забезпечити розгляд справи та ухвалення рішення неупередженим судом є ex officio обов`язком судді, який випливає із завдання судочинства здійснити неупереджений розгляд і вирішення справи (неупереджений судовий розгляд як завдання кримінального провадження).

Зважаючи на наведене, слідчий суддя вважає, що наявні обставини для заявлення самовідводу по справам з огляду на наступне.

При розгляді справи суд керується принципом верховенством права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенції ) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (Wettstein v. Switzerland (Ветштайн проти Швейцарії), § 43; Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) [ВП], § 93). Принципи незалежності і безсторонності тісно взаємопов`язані і, відповідно до обставин, можуть потребувати загальної перевірки (Sacilor-Lormines v. France (Сасілор-Лормін проти Франції), § 62; Oleksandr Volkov v. Ukraine (Олександр Волков проти України), § 107).

Існування неупередженості повинно бути визначено за наступними критеріями (Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) [ВП], §§ 93): - суб`єктивний тест, що вивчає персональні переконання і поведінку конкретного судді, з метою визначення чи існувало неупереджене або суб`єктивне ставлення судді у конкретній справі; - також, відповідно до об`єктивного тесту визначається чи суд, а також, серед іншого, його структура, забезпечила відповідні гарантії для виключення легітимних сумнівів стосовно його неупередженості.

В даному випадку висловлена позиція судді головуючого по справі стосовно певної позиції сторони, може бути розцінена стороною як суб`єктивне та упереджене ставлення суду, а Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово висловлювався про те, що «особиста неупередженість судді повинна вважатись присутньою, доки не доведено протилежного» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium (Ле Комт, Ван Левен і Де Мейер проти Бельгії), § 94).

Враховуючи делікатність питань, пов`язаних із втручанням в особисте приватне життя та сімейні відносини, та приймаючи до уваги що наявність сумнівів у сторони по такій справі у неупередженості та необ`єктивності судді можуть привести до продовження конфліктів під час розгляду справи, що негативне вплине на розгляд справи по суті.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінюваності суддів (далі - Висновок), судова незалежність передбачає повну неупередженість з боку суддів. При розгляді справи між будь-якими сторонами судді повинні бути неупередженими, тобто вільними від будь-яких зв`язків, прихильностей, необ`єктивності, які впливають або можуть створювати враження впливу на спроможність суддів здійснювати судочинство незалежно. У цьому розумінні судова незалежність є розвитком основоположного принципу, згідно з яким «жодна особа не може бути суддею у своїй справі». Значущість цього принципу виходить за межі окремої судової справи та її сторін. Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої справи, але й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто насправді повинен бути вільним від будь-яких зв`язків, симпатій, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку, довіру до судової влади може бути підірвано.

В пункті 11 Висновку зазначено, що ця незалежність повинна існувати стосовно як суспільства в цілому, так і сторін будь-якої судової справи, в якій судді повинні винести рішення.

Виходячи з вказаної норми закону, в даному випадку достатньою підставою для відводу судді є не доведений факт упередженості чи необ`єктивності судді, а наявність обґрунтованого об`єктивними обставинами припущення, що суддя в силу дії певних чинників не може зберегти безсторонність.

Слідчий суддя ОСОБА_1 вважає, що у разі не заявлення самовідводу від розгляду скарг ОСОБА_3 та їх розгляду по суті, незалежно від прийнятого рішення, тобто в будь-якому випадку, сторона скаржника, інші учасники судового розгляду або сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення слідчого судді суду, є наслідком упередженості судді в прийнятті відповідного рішення.

Крім того, у п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зокрема зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наведені обставини дійсно можуть породжувати у ОСОБА_3 сумніви у безсторонності та неупередженості під час розгляду його скарг.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення Європейського суду по справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 року).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З урахуванням наведеного, з метою забезпечення умов за яких у скаржника та стороннього спостерігача не виникало б будь-яких сумнів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді ОСОБА_1 , під час розгляду скарг ОСОБА_3 по суті, заявлений самовідвід є обґрунтованими та підлягає задоволенню.

Такі висновки випливають не з підстав недотримання слідчим суддею будь-яких вимог закону чи судової етики тощо, а з підстав надання можливості скаржнику ОСОБА_3 пересвідчитись та впевнитись, що суд не є персоніфікованою людиною. Суд у даному випадку - орган державної влади, який здатний забезпечити незалежно від особистості судді якісне правосуддя.

Відповідно до ч.1ст.82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) слідчого судді кримінальне провадження передається на розгляд іншому судді.

Керуючись ст. 81 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Заяву слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 про самовідвід від розгляду скарг у справах №№ 947/16961/25 (провадження № 1-кс/947/6530/25); 947/16959/25 (провадження №1-кс/947/6528/25); 947/16952/25 (провадження № 1-кс/947/6521/25); 947/16951/25 (провадження № 1-кс/947/6520/25); 947/16950/25 (провадження № 1-кс/947/6519/25): 947/16949/25 (провадження № 1-кс/947/6518/25); 947/41016/24 (провадження № 1-кс/947/3711/25) задовольнити.

Передати справи №№ 947/16961/25 (провадження № 1-кс/947/6530/25); 947/16959/25 (провадження №1-кс/947/6528/25); 947/16952/25 (провадження № 1-кс/947/6521/25); 947/16951/25 (провадження № 1-кс/947/6520/25); 947/16950/25 (провадження № 1-кс/947/6519/25): 947/16949/25 (провадження № 1-кс/947/6518/25); 947/41016/24 (провадження № 1-кс/947/3711/25) за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, до канцелярії суду для повторного розподілу між суддями Київського районного суду м. Одеси в порядку передбаченому ст. 35 КПК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1