Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/2512/25
Номер провадження1-кп/173/214/2025
03 листопада 2025 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровськ, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одружений, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 06.06.2025 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст.125 КК України до 100 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тобто в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
ОСОБА_4 , засуджений 06.06.2025 року відповідно до вироку Верхньодніпровського районного суду за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України до відбування покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 08.07.2025.
10.07.2025 року ОСОБА_4 був поставлений на облік до Кам`янського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області.
16.07.2025 року засудженому ОСОБА_4 під підпис, роз`яснено ст. 37 Кримінально виконавчого кодексу а саме порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт 100 (ста) годин, згідно якої ОСОБА_4 був зобов`язаний:
- додержуватися установленого порядку та умов відбуття покарання;
- сумлінно ставитися до праці;
- працювати на визначеному об`єкті і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт;
- з`являтися за викликом до органу пробації;
- не виїжджати за межі України без дозволу пробації.
При цьому, ОСОБА_4 , при ознайомленні з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, письмово попереджався про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.
16.07.2025 року засуджений ОСОБА_4 письмово зобов`язався приступити до відбування покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт на території КП «ВДНЖИТЛОКОМСЕРВІС» у с. Мишурин Ріг з 17.07.2025 по 05.08.2025, де, серед іншого, зазначив, що зобов`язується відбувати покарання у виді громадських робіт з 21.07.2025 по 24.07.2025 року з 08:00 по 17:00 (по 8 годин в день), 04.08.2025 - 8 годин, 05.08.2025 - 6 годин.
16.07.2025 року КП «ВДНЖИТЛОКОМСЕРВІС» видано наказ № 80 «Про направлення на громадські роботи для відбування призначеного вироком Верхньодніпровського районного суду покарання», відповідальним по контролю за виконанням громадських робіт призначено ОСОБА_7 , якою в подальшому складено графіки виходу на роботу засудженого ОСОБА_4 до громадських робіт у с. Мишурин Ріг в липні та серпні 2025 року, з якими останній був ознайомлений. Згідно графіків ОСОБА_4 був зобов`язаний відпрацьовувати громадські роботи 17.07.2025 - 8 годин, 18.07.2025 - 7 годин, з 21.07.2025 по 24.07.2025 року по 8 годин в день, 25.07.2025 - 7 годин, з 28.07.2025 по 31.07.2025 - по 8 годин в день, 04.08.2025 - 8 годин, 05.08.2025 - 6 годин.
17.07.2025 року ОСОБА_4 приступив до виконання громадських робіт. Однак у порушення графіків виходу на роботу засудженого до громадських робіт у липні та серпні 2025 року, будучи ознайомленим з умовами та порядком відбування покарання та будучи попередженим про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання, встановленого судом, засуджений ОСОБА_4 , діючи умисно, реалізовуючи протиправний намір, спрямований на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, ігноруючи та не додержуючись встановлених умов порядку відбування покарання, цілеспрямовано не виконуючи встановлених обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 37 КВК України, згідно графіків, встановленого КП «ВДНЖИТЛОКОМСЕРВІС», усвідомлюючи, що шляхом ухилення від покарання він підриває авторитет судової влади та перешкоджає здійсненню правосуддя, без поважних на те причин протягом періоду відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт з 17 липня 2025 року по 05 серпня 2025 року допустив загалом 5 невиходів на громадські роботи без поважних причин, а саме, 21.07.2025 не вийшов на відпрацювання громадських робіт та таким чином не відробив 8 годин, 22.07.2025 не вийшов на відпрацювання 4-х з 8 призначених годин, 23.07.2025 не вийшов на відпрацювання громадських робіт і таким чином не відбув 8 годин, 04.08.2025 не відбув 8 годин, 05.08.2025 не відбув 6 годин. Таким чином, на виконання вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.06.2025 засуджений у період з 17.07.2025 року по 05.08.2025 року не відпрацював 34 години громадських робіт, відпрацювавши фактично 66 (шістдесят шість) годин з призначених йому 100 (ста) годин.
В результаті умисних неправомірних дій, ОСОБА_4 без поважних причин не виконував призначене йому вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.06.2025 року покарання у виді громадських робіт, порушив вимоги ч.1,2 ст.36, ст.37 та ч. 3 ст. 40 КВК України, що виразилось у систематичному невиконанні встановлених обов`язків, порушенні порядку та умов відбування покарання, тим самим засуджений умисно ухилився від відбування 34 (тридцяти чотирьох) годин громадських робіт.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду з угодою між сторонами кримінального провадження прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання обвинуваченим ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України визнав повністю, пояснив, що фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію своїх дій не оспорює, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором.
Прокурор та захисник в підготовчому судовому засіданні також просили затвердити дану угоду про визнання ОСОБА_4 винуватості.
У зв`язку з цим суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.
Судом встановлено, що під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , досягнуто та підписано угоду від 12 вересня 2025 року про визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та наведені обставини вчинення цього кримінального правопорушення, сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинений ним злочин у виді одного року пробаційного нагляду, відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.06.2025 у виді громадських робіт за правилами, передбаченими п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України, визначивши остаточно ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 4 (чотири) дні.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання у виді пробаційного нагляду. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Крім цього, обвинуваченому роз`яснені положення ч.ч.4,6,7 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень у вчиненні яких його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений просив затвердити угоду.
Щодо покарання, яке узгоджено сторонами, суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, на утриманні нікого не має.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.
За таких підстав, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання буде достатньою карою для обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення, та сприятиме виправленню обвинуваченого, а також запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в підготовчому судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши пояснення сторін кримінального провадження, доходить висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначення узгодженого сторонами покарання у вигляді пробаційного нагляду.
Крім того, вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.06.2025 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до громадських робіт строком на 100 годин.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Оскільки ОСОБА_4 до повного відбуття покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.06.2025 вчинив нове кримінальне правопорушення, то остаточне покарання повинно бути призначене за правилами ст.ст. 71, 72 КК України.
Під час досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався та враховуючи, що під час розгляду справи обвинувачений не допускав ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , при ухваленні вироку.
Цивільний позов не заявлений. Речові докази та судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду від 12 вересня 2025 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, призначивши узгоджене сторонами покарання у виді у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, з врахуванням п.п.4, 5 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.06.2025, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 4 (чотири) дні.
Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановлення ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1