ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/681/25 Справа № 705/4627/25 Категорія: ст. 81 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника виправної колонія ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 серпня 2025 року.

ВСТАНОВИЛА

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою, що оскаржується, було відмовлено в задоволенні клопотання в.о. начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

З цієї судової справи випливає, що в.о. начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)», звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Своє клопотання в.о. начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)», обґрунтував тим, що ОСОБА_7 вироком Ірпінського міського суду Київської області від 07.03.2023 засуджено за ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України (далі КК), із застосуванням ч.4 ст.81, ч.1 ст.71 КК до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з 14.05.2021. Початок строку відбування покарання 14.05.2021. Кінець строку відбування покарання 14.11.2026. ОСОБА_7 відбув строку покарання. Під час утримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор» характеризується посередньо, режим утримання не порушував. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. До праці не залучався, заохочень не мав. З 26.09.2023 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)». За час відбування покарання характеризується позитивно, режиму його не порушує, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, але має 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. Працевлаштований за цивільно-трудовим договором №Ц-93: «Надання послуг із навантаження, вивантаження сміття», за що два рази заохочувався правами начальника установи. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно, робить належні висновки. Приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення та установи в цілому. Бере активну участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі в цілому. Приймає участь у роботі самодіяльних організацій, а саме «Санітарно-побутова» секція та «Бібліотечна» секція, приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу за напрямком «Духовне відродження». Регулярно приймає участь у заходах релігійних організацій, які відвідують установу. Заборгованості за вироком суду не має та з державної виконавчої служби документи про утримання позовів не надходили. Провину у скоєному кримінальному правопорушенні визнає та розкаюється.

Відмовляючи у задоволенні клопотання в.о. начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, своє рішення суд першої інстанції аргументував тим, що засуджений ОСОБА_7 не довів зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці протягом усього строку відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 зазначив про незаконність ухвали суду першої інстанції, якою було відмовлено в.о. начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» у застосуванні щодо нього вимог ст.81 КК. Зауважує, що під час розгляду справи суд не вислухав його думку щодо обставин, які склалися під час його відбування покарання у виправній установі, зокрема те, що він офіційно працевлаштований в установі та працює навіть понад нормою, що свідчить про його виправленням.

Позиції учасників судового провадження.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- засуджений, який підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою;

- представник виправної колонії, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, засудженого та представника виправної колонії, вивчивши матеріали судової справи та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції за результатами розгляду питання умовно-дострокового звільнення повинна відповідати вимогам ст. 370 КПК.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався цих вимог закону.

Відповідно до ст.81 КК до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно з п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року - умовно-дострокове звільнення має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених, а також - для попередження здійснення нових злочинів. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України). Рішення в питанні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання можна приймати лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, з`ясування питання про ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, про його участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його намірів на майбутнє, зокрема, наявності бажання і реальної можливості залучення до праці при поверненні додому, тощо.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті колективу і сумлінне ставлення до громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, сумлінне ставлення до навчання, праці, визнання вини у вчиненому злочині тощо.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_7 за час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» зарекомендував себе посередньо, режим відбування покарання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, до праці не залучався, заохочень не мав. З 26.09.2023 ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)». Протягом усього строку відбування покарання ОСОБА_7 мав стягнення, яке погашено, лише 2 заохочення. Відповідно до характеристики від 06.03.2025, яка міститься в особовій справі, за час відбування покарання у ДУ «Старобабаніська виправна колонія (№ 92)» з 26.09.2023 ОСОБА_7 характеризується посередньо. Засуджений ОСОБА_7 раніше звільнявся умовно-достроково та вчинив новий умисний злочин через незначний проміжок часу після звільнення.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення і перевиховання, його поведінка з дотриманням вимог режиму відбування покарання не є такою, що може свідчити про доведення останнім свого виправлення та можливість застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. До цього ж висновку прийшов і суд першої інстанції.

Наведене дає підстави вважати, що поведінку засудженого ОСОБА_7 в період утримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор» та відбування покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» не можна назвати в цілому сумлінною.

Твердження засудженого про те, що він своєю поведінкою та ставленням до праці заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, є необгрунтованими, оскільки спростовуються наведеними вище фактичними даними та не були спростовані апелянтом під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що підстави для скасування ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області, яка є законною та обґрунтованою, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 серпня 2025 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4