Номер провадження: 11-сс/813/1737/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

представника скаржника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2025 року, якою відмолено в задоволенні клопотання заявника ОСОБА_6 про поновлення строку на подання скарги та повернуто його скаргу на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження №0000274 від 30 серпня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було залишено без задоволення клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на оскарження постанови дізнавача про закриття кримінального провадження. На підставі п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скаргу ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подану у порядку статей 303, 304 КПК, повернуто особі, яка її подала.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що відсутні підстави для поновлення процесуального строку, оскільки ОСОБА_6 не зазначив жодних причин пропуску строку оскарження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що не погоджується з ухвалою слідчого судді та вважає її необґрунтованою та незаконною, такою, що суперечить нормам КПК України, з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що ОСОБА_6 детально пояснює причини пропуску строку для подання скарги;

- слідчим суддею не було враховано поважності причин пропуску, зокрема доводи скаржника, про те, що постанова дізнавача містить формальні посилання на докази і перед тим, як оскаржувати дану постанову, ОСОБА_6 ознайомився з матеріалами кримінального провадження;

- копію постанови дізнавача про закриття кримінального провадження ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , отримав після подання клопотання про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, а ОСОБА_7 взагалі не було відомо про існування такої постанови і він її не отримував.

На підставі наведено просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, витребувати матеріали кримінального провадження №0000274 від 30 серпня 2024 року.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні суду ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Оскільки прокуратура Одеської області належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду (а.с.30), про поважні причини свого неприбуття не повідомила, з клопотанням про відкладання не зверталась, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України її неприбуття не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Дослідивши матеріали провадження та доводи клопотання, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на справедливий суд.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого та/або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні до слідчого судді, наведений у п.п. 1-11 ч. 1 статті 303 КПК України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому розслідуванні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Статтею 304 КПК України передбачені строки подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, підстави повернення або відмови відкриття провадження за скаргою. Так, зокрема у п. 2 ч. 3 даної статті як однією з підстав повернення скарги є подання такої скарги після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Правило дотримання десятиденного строку для подання скарги у порядку ст. 303 КПК України має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб перегляд процесуальних рішень розглядалися впродовж розумного строку, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Визначені кримінальним процесуальним законом межі задля оскарження процесуальних дій надають учасникам кримінального провадження достатній строк для роздумів, протягом якого вони мають право, у разі необхідності, подати відповідну скаргу, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.

Із наданих матеріалів справи убачається, що 19 серпня 2025 року ОСОБА_6 через систему «Електронний суд» подав до Приморського районного суду м. Одеси скаргу на постанову дізнавача СД ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 25 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження № №0000274 від 30 серпня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а.с.1-3).

Крім того, у поданій скарзі порушував питання щодо поновлення строку на оскарження вказаної постанови, мотивуючи тим, що копія постанови дізнавача ОСОБА_7 у строки, передбачені КПК не надсилалась, про її існування йому взагалі не було невідомо, а підтвердження її отримання ОСОБА_7 відсутні. Разом з тим, представнику ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , стало відомо про існування оскаржуваної постанови дізнавача лише 01 серпня 2025 року шляхом направлення її ОСОБА_6 , після подання останнім 29 липня 2025 року клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Так, ОСОБА_6 , вважає, що причина його пропуску строку на подання скарги є поважною, оскільки постанова дізнавача була формальною і він не знав що йому оскаржувати, тому після призначеної дати для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (15.08.2025), перевіривши чи всі клопотання його були розглянуті та чи всі слідчі дії були виконані, без зайвих зволікань, подав скаргу.

Із аналізу матеріалів провадження вбачається, що слідчий суддя залишив зазначені обставини без належної уваги та не витребував матеріалів кримінального провадження для перевірки доводів заявника, формально та абсолютно безпідставно зазначивши в оскаржуваній ухвалі про те, що десятиденний строк на оскарження постанови дізнавача про закриття кримінального провадження для ОСОБА_6 починає обчислюватись з 01 серпня 2025 року, тобто обмежився декларативним посиланням на пропуск строку, не надавши належної оцінки відсутності підтвердження факту отримання копії постанови заявником чи його представником.

В даному випадку колегія суддів наголошує на тому, що такий підхід до розгляду скарг, зокрема, без витребування та дослідження матеріалів кримінального провадження, ККС у складі ВС у постанові від 24.11.2020 у справі №264/7638/19 (провадження №51-2736км20) визнав порушенням права на справедливий суд, який унеможливлює перевірку законності та обґрунтованості процесуального рішення.

Згідно ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Статтею 116 КПК України передбачено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у медичному чи психіатричному стаціонарі, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Вимогами ч. 1 ст. 304 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора чи дізнавача, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

За встановлених обставин, колегія суддів в даному випадку наголошує на формальному підході слідчого судді до розгляду скарги заявника ОСОБА_6 , оскільки фактично слідчий суддя, без належного дослідження та аналізу матеріалів кримінального провадження, був позбавлений можливості переконатись в обґрунтованості доводів заявника стосовно факту неотримання копії ОСОБА_7 оскаржуваної постанови дізнавача про закриття кримінального провадження та факту обізнаності ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про винесення постанови саме 01 серпня 2025 року, внаслідок чого безпідставно та передчасно зауважив про пропуск заявником передбаченого вимогами ч. 1 ст. 304 КПК України строку на звернення зі скаргою на рішення слідчого.

Слід зазначити, що строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження обчислюється з дня отримання її копії, незалежно від наявності інших джерел інформування про прийняте рішення, а з аналізу ч. 6 статті 284 КПК України убачається, що обов`язок направлення копії постанови про закриття кримінального провадження заявнику, потерпілому та прокурору покладений на дізнавача або слідчого, в залежності ким вона постановлена.

За таких обставин, колегія суддів констатує, що слідчий суддя, без належного дослідження всіх обставин справи та аналізу матеріалів кримінального провадження, дійшов передчасного висновку про відмову у поновлені процесуального строку на оскарження постанови слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 10 березня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0001570, внесеного до ЄРДР 23 березня 2017 року, чим допустив неповноту судового розгляду, що, як наслідок, перешкодило йому прийняти законне та обґрунтоване судове рішення, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що слідчий суддя розглянув клопотання заявника ОСОБА_6 про поновлення строку на оскарження постанови дізнавача про закриття кримінального провадження одноособово, без виклику самого заявника та прокурора та проведення судового засідання, чим порушив загальні засади кримінального провадження, визначені в ст.ст. 21, 22, 27 КПК України.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді стосовно необхідності відмови ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги та повернення скарги на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому, положення ч. 1 ст. 410 КПК України наголошують на тому, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Пункт 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, в свою чергу, встановлює, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

При цьому, апеляційний суд позбавлений можливості задовольнити вимоги ОСОБА_6 в повному обсязі та скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, оскільки прийняття такого рішення, за наявності до того підстав та відповідно до приписів ст.ст. 304, 307 КПК України, відноситься виключно до повноважень слідчого судді місцевого суду, натомість, постановлення такого рішення судом апеляційної інстанції позбавить заявника передбаченого ч. 2 ст. 309 КПК України права на апеляційне оскарження відповідної ухвали слідчого судді.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про призначення нового розгляду скарги в суді 1-ої інстанції, іншим слідчим суддею.

Керуючись ст.ст. 24, 303, 304, 370, 404, 407, 409, 410, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2025 року, якою відмолено в задоволенні клопотання заявника ОСОБА_6 про поновлення строку на подання скарги та повернуто його скаргу на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження №0000274 від 30 серпня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити розгляд скарги ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на постанову дізнавача СД ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 25 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження № №0000274 від 30 серпня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в суді першій інстанції іншим слідчим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3