Вирок

Іменем України

23.09.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№0002904 від 18.09.2014 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

18.09.2014, близько 3:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Наукова, 69 у м. Львові, маючи прямий умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для здоров`я особи, підійшовши ззаду до ОСОБА_6 , своєю рукою взяв останню за її ліву руку та заламав вказану руку їй за спину. Після цього, продовжуючи тримати ліву руку ОСОБА_6 в такому положенні, своєю другою вільною рукою зняв з правої руки останньої кільце з металу жовтого кольору з двома камінцями жовтого кольору та кільце з металу жовтого кольору з вибитою гравіровкою, після чого зняв з її лівої руки кільце з металу жовтого кольору з камінцем зеленого кольору. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , відпустивши зі своєї руки ліву руку ОСОБА_6 , після чого вона, відчувши сильний біль в області лівого плеча (ключиці), нагнулась до переду, зірвав з її шиї ланцюжок з кільцевим плетенням з металу жовтого кольору, на якому знаходились кулон з металу жовтого кольору овальної форми з коричневим камінцем всередині та хрестиком з металу сірого кольору, після чого зник з місця події, завдавши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму, зі слів потерпілої, 7050 гривень.

Так, згідно висновку судово медичної експертизи №424/14 від 22.09.2014, у громадянки ОСОБА_6 , за даними медичних документів, встановлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом нігтьової фаланги 3-го пальця правої т кисті, закритий травматичний звих нігтьової фаланги 2 го пальця лівої кисті, закритий перелом хірургічної шийки плечової кістки зі синцем над ним. Вказані ушкодження заподіяні тупими предметами, могли утворитися 18.09.2014 та відносяться до тілесного ушкодження середньої важкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєному визнав повністю, надав детальні показання про мотиви та обставини вчинення кримінального правопорушення, аналогічні викладеним в обвинувальному акті.

Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 надала до суду посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (номер в реєстрі 929) заяву від 09.09.2024 року про те, що потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стверджує, що завдана їй матеріальна та моральна шкода в результаті вчиненого злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України (кримінальне провадження №0002904 від 18.09.2014 року) відшкодована ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повністю.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі та застосувати положення ст. 75 КК України.

Захисник просив призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 187 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих даних на його особу, а також документів, що стосуються речових доказів, процесуальних витрат у справі та заявлених у справі цивільних позовів.

Отже, суд вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_4 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст.67 КК України, не встановлено.

Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку прокурора, позицію потерпілої, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст.187 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом із тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, думку прокурора та захисника, а також те, що обвинувачений в повній мірі відшкодував шкоду потерпілій, на даний час є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього потрібно застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, а також п. 2 ч. 3 ст.76 КК України, які є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого.

Крім цього, потерпілою було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на її користь 7050,00 грн. матеріальної шкоди та 100 000,00 грн. моральної шкоди.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 суд виходить із наступних обставин справи та вимог закону.

Згідно ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Статтею 1177 ЦК України, визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна, шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її заподіяла за наявності її вини.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Відповідно до ч.1 ст.129, абз.7 п.2 ч.3 ст.374 КПК України при ухваленні обвинувального вироку, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому, про що у вироку зазначаються відповідні підстави.

Вирішуючи заявлений потерпілою цивільний позов, суд приходить до висновку, про залишення такого без задоволення, так як представником потерпілої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 надано до суду посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (номер в реєстрі 929) заяву від 09.09.2024 року про те, що потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стверджує, що завдана їй матеріальна та моральна шкода в результаті вчиненого злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України (кримінальне провадження №0002904 від 18.09.2014 року) відшкодована ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повністю. Претензій будь якого характеру до нього з приводу вчиненого ним злочину не має та в майбутньому мати не буде. Наведене вище свідчить що заявлені потерпілим вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вже задоволені.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно дост.100 КПК України.

Підстав для застосування приписів ст.174 КПК України немає.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно положень ч.4 ст.76 КК України нагляд за поведінкою ОСОБА_4 покласти на командира військової частини, де він проходить військову службу, а у разі його звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Речові докази:

два кільця з металу жовтого кольору, а саме одне кільце 583 проби, вагою 3 грами, із зеленим камінцем овальної форми, на якому міститься гравірування, з внутрішньої сторони міститься заводське маркування «4ЛВ» та друге кільце 585 проби, вагою 1,5 грами, із круглими двома білими камінцями, круглими двома чорними камінцями та 1 бісером круглої форми чорного кольору, з внутрішньої сторони міститься заводське маркування вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1