ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2124/25 Справа № 186/2154/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вільшане, Сосницького району, Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, військовослужбовця на посаді оператора безпілотних авіаційних комплексів взводу ударних комплексів 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз - 31 березня 2025 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпра за ч.4 ст.358, ст.71, ч.3 ст.72 Кримінального кодексу України (далі КК)до покарання у вигляді штрафу 850 гривень,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК,-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_10 , та відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 12 години 55 хвилин 20 жовтня 2025 року по 12 годину 55 хвилин 18 грудня 2025 року, без визначення розміру застави.

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Епізод 1.

ОСОБА_8 проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаді оператора безпілотних авіаційних комплексів взводу ударних комплексів 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , в період часу з вересня 2025 року по 19 жовтня 2025 року, проходячи службу на бойових позиціях в Донецькій області, реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, придбав бойовий припас, а саме: промислово виготовлений корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1, промислово виготовлений модернізований уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ, які у своєму конструктивному поєднанні належать до категорії бойових припасів; автомат конструкції Калашникова (АК 74) калібру 5,45 мм № НОМЕР_2 1987 року випуску, який є вогнепальною зброєю, вчинивши тим самим придбання бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Далі, ОСОБА_8 , в період часу з вересня 2025 року по 19 жовтня 2025 року, під час несення служби, реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне носіння та зберігання бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи, що промислово виготовлений корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1, промислового виготовлений модернізований уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ, які у своєму конструктивному поєднанні належать до категорії бойових припасів; автомат конструкції Калашникова (АК 74) калібру 5,45 мм № НОМЕР_2 1987 року випуску, вчинив носіння бойових припасів та вогнепальної зброї шляхом їх перевезення з місця виконання бойових завдань до свого тимчасового місця дислокації, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Дмитрівка, де почав їх зберігати, чим вчинив зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Після цього, 19 жовтня 2025 року, приблизно о 23:30 години, перебуваючи поряд з домоволодінням за адресою: АДРЕСА_2 , взявши до рук автомат, конструкції Калашникова (АК 74), калібру 5,45 мм № НОМЕР_2 , 1987 року випуску, та з метою вчинення грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, в присутності ОСОБА_11 та ОСОБА_12 почав здійснювати хаотичні постріли в повітря та різні боки, вистріливши щонайменше 5 набоїв калібру 5,45 мм.

У подальшому 20 жовтня 2025 року в період часу з 06:09 години по 06:37 годину, співробітниками поліції під час проведення огляду автомобіля, марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_3 , що знаходився по вулиці Вишневій між будинками 8 та 12, с. Кардаші, Синельниківського району, Дніпропетровської області, вилучено промислово виготовлений корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1, промислово виготовлений модернізований уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ, які у своєму конструктивному поєднанні належать до категорії бойових припасів.

Таким чином, вказані дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ознаками ч. 1 ст. 263 КК, як придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Епізод 2.

Крім того, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період в посаді оператора безпілотних авіаційних комплексів взводу ударних комплексів 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , 19 жовтня 2025 року, приблизно о 23:30 годині, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклого злочинного наміру на вчинення грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, реалізуючи задумане, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, прагнучи показати своє явне нехтування до існуючих у суспільстві правил поведінки та норм моралі, проявляючи особливу зухвалість, демонструючи свою явну перевагу над ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , із застосуванням вогнепальної зброї, а саме: автомату конструкції Калашникова (АК 74), калібру 5,45 мм № НОМЕР_2 , 1987 року випуску, підійшов до території домоволодіння АДРЕСА_2 , та умисно здійснив з нього не менше 5 пострілів, після чого, помітивши світло фар від автомобіля, який рухався у його напрямку, вирішив покинути місце вчинення злочину, використовуючи автомобіль, що перебуває у його користуванні, а саме: автомобіль, марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_3 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 19 жовтня 2025 року, приблизно о 23:40 годині, покинувши місце скоєння кримінального правопорушення на автомобілі, марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_3 , зупинився в межах населеного пункту с. Кардаші, Синельниківського району, Дніпропетровської області, в присутності ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які прибули до нього з метою припинення останнім правопорушення. Після чого, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, продовжуючи реалізовувати виниклий злочинний намір на вчинення грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, прагнучи показати своє явне нехтування до існуючих у суспільстві правил поведінки та норм моралі, проявляючи особливу зухвалість, демонструючи перед ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , дістав з кишені предмет, пристосований для здійснення вибуху, привів його у бойову готовність та кинув його в бік від оточуючих, після чого, пролунав вибух, в результаті якого ОСОБА_16 отримав тілесні ушкодження у вигляді вогнепального осколкового поранення поперекової ділянки праворуч, проникаючого в черевну порожнину, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, вказані дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ознаками ч.4 ст.296 КК, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

20.10.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК.

20.10.2025 о 12-55 годині ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК).

21.10.2025 постановою прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_17 кримінальне провадження перекваліфіковане з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК на ч.4 ст.296 КК.

21.10.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю та необґрунтованістю.

Заперечує проти не зазначення в ухвалі суду місця виконання запобіжного заходу з урахуванням того, що ОСОБА_8 є діючим військовослужбовцем і повинен утримуватися в умовах гауптвахти, а також проти не визначення застави через те, що інкримінованими злочинами і встановленими обставинами справи, відсутній умисел ОСОБА_8 на спричинення шкоди життю та здоров`ю будь-якій особі.

Вважає, що слідчим суддею не об`єктивно досліджено ризики та не враховано всі обставини, які надають можливість застосовувати більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Аргументує тим, що ризик вчинити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду ніяким чином слідчим у клопотанні не доведений та не обґрунтований, а є припущенням. Крім того, підозрюваний ніколи в розшуку не перебував, приводів в минулому не мав, хоча і був судимим, на даний час є солдатом в/ч НОМЕР_1 , а тому як військовослужбовець розуміє про настання кримінальної відповідальності за самовільне залишення служби чи дезертирство.

Щодо ризику протиправного впливу на свідків зазначає, що у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово покидати місце розташування військової частини, а також забороною спілкуватися зі свідками, то цей ризик впливу є спростованим через фізичну неможливість його реалізації.

Щодо ризику вчинення інших злочинів вказує, що даний ризик є припущенням сторони обвинувачення, а не обґрунтуванням для тримання під вартою.

Також зауважує, що слідчий суддя не в повній мірі врахував обставини справи, в порядку ст.178 КПК, зокрема того, що ОСОБА_8 має місце реєстрації та проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем на посаді оператора БПЛА, у званні солдат в/ч НОМЕР_1 , та під час засідання свою вину визнав частково.

З огляду на викладене захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем розташування в/ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , або визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем розташування в/ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , або визначити мінімальний розмір застави, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.5 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є раніше судимою особою, та санкції ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК, за якою якими йому повідомлено про підозру, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років та позбавлення волі на строк від трьох до семи років, відповідно.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК доведена прокурором та встановлена слідчим суддею під час судового розгляду клопотання, не оспорюється стороною захисту в апеляційній скарзі, а тому згідно ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Так, слідчий суддя зазначив, що про наявність існування вказаних ризиків свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, поведінка підозрюваного, який після вчинення кримінального правопорушення не намагався надати медичну допомогу потерпілому та покинув місце вчинення злочину, що свідчить про наміри підозрюваного будь-яким чином уникнути кримінальної відповідальності, характер особистого конфлікту між підозрюваним та потерпілим, факт застосування підозрюваним насильства, факт того, що підозрюваний та частина свідків проживають в одному населеному пункті, перебувають у близькому колі знайомств, що створює умови для можливого безпосереднього контакту. Разом з тим свідком по справі є військовослужбовець ОСОБА_12 , який проходить військову службу в одному підрозділі з підозрюваним, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосереднього свідка. Також про наявність вказаних ризиків свідчать характер та тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється останній, а також володіння навичками поводження з бойовими припасами та вогнепальною зброєю свідчать про підвищену небезпеку ОСОБА_8 .

Таким чином, всупереч твердженням сторони захисту, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цих злочинах, відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає його перебуванню в ізоляції від суспільства, репутацію підозрюваного, майновий стан та сімейний стан, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, місце реєстрації та проживання, раніше судимий, вчинив нові злочини у період іспитового строку, за місцем служби характеризується негативно, за місцем реєстрації не проживає, зазначене ним місце проживання не є постійним, та дійшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК та недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Водночас, колегія суддів вважає, що аргументи захисника та його посилання на наявність у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця проживання та роботи, не перебування на обліках у лікаря-нарколога та психіатра, часткового визнання своєї вини, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку слідчого судді про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також всупереч доводам сторони захисту, слідчий суддя дотримуючись приписів ч.4 ст.183 КПК, правильно не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства. Підстав для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, на чому наполягає сторона захисту, на даному етапі кримінального провадження колегія суддів апеляційного суду також не вбачає.

Разом з тим, обрання слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу в умовах ДУ УПВ №4, замість гауптвахти, не є визначеною законом підставою для скасування судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання строком на 60 днів, тобто до 18 грудня 2025 року, без визначення розміру застави. Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 грудня 2025 року, без визначення розміру застави. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4