Єдиний унікальний номер 317/5343/25
Провадження № 1-кс/317/68/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000653, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, освіта середня, не одруженого, стрільця-номера обслуги 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

02.07.2004 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ст. 69, 70, 75 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

20.10.2005 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

27.06.2008 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190, ст. 75 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

12.12.2008 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі;

12.12.2011 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

05.04.2012 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

15.03.2013 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

13.11.2019 Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України прокурор Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000653, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України.

Клопотання вмотивовано наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 280 від 23.09.2025 військовослужбовець за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_4 призначений на посаду номера обслуги 2 гранатометного відділення гранатометного взводу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зарахований до списків особового складу та поставлений на всі види забезпечення.

Згідно довідки форми 5 від 23.10.2025 солдат ОСОБА_4 перебуває на посаді стрільця-номера обслуги 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

22.10.2025 група військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , у тому числі і ОСОБА_4 , були тимчасово розміщені за адресою: АДРЕСА_2 . Того ж дня, під час спільного вживання спиртних напоїв, у вечірній час між військовослужбовцями з одного боку та ОСОБА_4 з іншого боку виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_4 зайшов до будинку, узяв ніж. Вийшовши на подвір`я, приблизно о 21 год. 00 хв. 22.10.2025, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, наніс останньому не менше одного удару ножем в грудну клітину зліва, спричинивши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді відкритої рани передньої стінки грудної клітини, колото-різаної проникаючої рани грудей зліва, закритий перелом 9, 10 ребер зліва, травматичний гемопневмоторакс 1 ступеня зліва, які кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя.

Після чого, без розриву у часі, 22.10.2025, приблизно о 21 год. 00 хв., на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесного ушкодження, що не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, одразу підійшов до потерпілого військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував поряд з ОСОБА_6 та наніс ОСОБА_7 не менше двох ударів ножем в грудну клітину зліва та завушну ділянку зліва, спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої колото-різаної рани бокової поверхні грудної клітини зліва та рани у лівій завушній ділянці (в проекції соскоподібного відростку), які кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

? ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння;

? ч. 2 ст. 125 КК України, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

23.10.2025 ОСОБА_4 повідомлено про те, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати по теперішній час, а саме ОСОБА_4 може:

переховуватись від суду;

незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному проваджені;

вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_4 наразі обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та може бути засуджений до позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, може зникнути та переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовуються тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання за злочин у якому обвинувачується, як шляхом умовлянь, так і залякування зможе незаконно впливати на свідків, більшість з котрих є військовослужбовцями підрозділу, де сам обвинувачений проходить службу та останній обізнаний про місце їх перебування та засоби зв`язку. Обвинувачений може вчинити дії направлені на надання виправдовувальних показань свідками щодо нього або з метою зміни ними наданих показань.

На підставі викладеного, з метою досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, неможливо запобігти цим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 доводи клопотання підтримав у повному обсязі.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Захисник просив урахувати, що прокурором не доведено реальність ризиків. Тяжкість можливого покарання та кількість судимостей не можуть бути підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На переконання захисника домашній арешт буде достатнім запобіжним заходом.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав доводи захисника, заперечував проти продовження йому строку тримання під вартою. Зазначив, що він не буде ухилятись від суду, впливати на свідків. На питання слідчого судді ОСОБА_4 зазначив, що офіційно він був працевлаштований приблизно 8-10 років тому. У зареєстрованому шлюбі він не перебуває, проте має співмешканку. У Самарському районному суді м. Дніпра щодо нього перебуває кримінальне провадження за ч. 4 ст. 185 КК України, яке було зупинене у зв`язку з проходженням ним військової служби.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Приписами ч. 6 ст. 199 КПК України визначено, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 24.10.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Надалі ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 18.12.2025 продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.01.2026 включно.

Наразі обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України скеровано до суду, підготовче провадження не призначено.

Як встановлено слідчим суддею, підстави для обрання запобіжного заходу, визначені слідчим суддею дотепер не відпали. Слідчий суддя ураховує особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні, для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному проваджені, вчинити інше кримінальне правопорушення, вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та необхідним продовжити обвинуваченому дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ступінь тяжкості можливого покарання може спонукати обвинуваченого до вчинення дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Отже, зазначені ризики на переконання слідчого судді збереглись дотепер.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Як видно з клопотання, ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину. Він не має міцних соціальних зв`язків, що додатково засвідчує відсутність стримуючого фактору задля переховування обвинуваченого від суду.

Знаходячись на волі обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Неодноразове притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності вказує на наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Будь-яких даних про зменшення чи нівелювання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б були підставою для скасування або зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою у судовому засіданні не встановлено.

На переконання слідчого судді обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід наразі сприяє нівелюванню існуючих ризиків, що неможливо забезпечити більш м`якими запобіжними заходами.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, врахувавши підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне наразі не визначати розмір застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 199 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000653, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 21 березня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити за місцем утримання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1