ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000659 від 31.12.2022 року відносно:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , неодруженого, маючого малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент події правопорушення - військовослужбовця за призовом під час мобілізації, без місця реєстрації, до засудження по іншому кримінальному провадженні проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час відбиваючого покарання у виді позбавлення волі в умовах Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)», раніше судимого, а саме:

- 03.10.2022 року вироком Малиновського (нині Хаджибейського) районного суду м. Одеси, за ч.1 ст. 309 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 гривень;

- 16.10.2023 року вироком Київського районного суду м. Одеси, за ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 18.12.2023 року вироком Київського районного суду м. Одеси за ч. 1 ст. 289, ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 17.01.2024 року вироком Біляївського районного суду Одеської області, за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

- 11.12.2024 року вироком Біляївського районного суду Одеської області, за ч. 5 ст. 407, ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Св. Ріхтера (раніше Щорса), поблизу будинку №131, точного часу не встановлено, але не пізніше 31.12.2022 року, шляхом знахідки, незаконно придбав паперовий згорток, з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, кількісний вміст - PVP складає 0,239 г, що згідно наказу Міністерства охорони здоров?я України № 770 від 06.05.2000 року, відноситься до категорії особливо небезпечних психотропних речовин, та, діючи з прямим умислом, з мотивів придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зберігав вище вказаний згорток з речовиною у правій кишені штанів задля власного вживання.

Надалі, 31.12.2022 року, близько 02 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , без мети збуту, перевіз його за адресою: м. Одеса Іванівський шляхопровід, 8, де був зупинений співробітниками Управління патрульної поліції в Одеській області, яким в ході спілкування повідомив, що має при собі паперовий згорток з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, кількісний вміст - PVP складає 0,239 г, що згідно наказу Міністерства охорони здоров?я України № 770 від 06.05.2000 року відноситься до категорії особливо небезпечних психотропних речовин, які ОСОБА_4 незаконо придбав, зберігав та при собі та перевіз, для власного вживання, без мети збуту.

Після цього, 31.12.2022 року, в період часу з 03 години 28 хвилин по 03 годину 32 хвилини, вказаний згорток був вилучений працівниками поліції слідчо-оперативної групи ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, під час огляду місця події.

В судовому засіданні (в режимі відеоконференції) обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 309 КК України, визнав повністю, кваліфікацію своїх дій не оспорював та надав показання, які за змістом аналогічні обставинам, що зазначені в обвинувальному акті, а саме те, що 31.12.2022 року перебуваючи поблизу Іванівського шляхопроводу він був зупинений співробітниками поліці та повідомив, що має при собі заборонену психотропну речовину «солі». Під час проведення огляду місця події добровільно видав паперовий згорток з психотропною речовиною, яку придбав та зберігав для для власного вживання. Назву, вагу та якісні характеристики речовини не оскаржує. У вчиненому щиро кається та просить суд суворо не карати.

Прокурор, у зв`язку з повним та беззапереченим визнанням обвинуваченим своєї вини, під час судового розгляду просив обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів, процесуальних витрат та відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

На підставі викладеного, за згодою учасників провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення та запевнили суд у тому, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, суд, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу, а також дослідженням документів, що стосуються вирішення долі речових доказів, процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що саме він, будучи особою, яка засуджена за ст. 309 КК України протягом року, за викладених в обвинувальному акті обставин, здійснив незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин, без мети збуту.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, тому зважаючи на викладене та те, що він підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, і беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд вважає доведеним пред`явлене йому обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за статтею 309 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; особу ОСОБА_4 та його вік (35 років); соціальне положення (розлучений, має малолітнього сина, який не перебуває на його утриманні); стан здоров`я (особа осудна, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, інвалідності чи тяжких захворювань не має); те, що ОСОБА_4 раніше судимий та на теперішній час відбуває покарання у виді позбавлення волі; повне визнання вини у вчиненому у даному провадженні, а також готовність нести за це відповідальність; наянівсть обставини, що пом`якшує та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню ОСОБА_4 інших (нових) кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про його особу, суд погоджується з позицією прокурора в судових дебатах, та вважає необхідним призначити ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України покарання в межах санкції, а саме у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, суд не знаходить.

Поряд з цим, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив у даному кримінальному провадженні кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України до постановлення попереднього вироку вироку Біляївського районного суду Одеської області від 11.12.2024 року за ч. 5 ст. 407, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень, а в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати покарання, відбуте за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Під час досудового розслідування та судового розгляду, в рамках даного кримінального провадження, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. Враховуючи, що ОСОБА_4 відбуває покарання у виді позбавлення волі за іншим вироком суду, суд приходить до висновку, що підстави для обрання відносно останнього будь-якого запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Документально підтвердженні судові витрати у даному кримінальному провадженні на загальну суму 2265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) гривень 36 (тридцять шість) копійок підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського (нині Хаджибейського) районного суду м. Одеси від 09.01.2023 року скасувати.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Біляївського районного суду Одеської області за ч. 5 ст. 407, ст. 71 КК України від 11.12.2024 року у справі № 496/4774/24 (провадження № 1-кп/496/538/24), призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбуття покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України та ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбуття покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуту ним частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11.12.2024 року за ч. 5 ст. 407, ст. 71 КК України у справі № 496/4774/24 (провадження № 1-кп/496/538/24), а саме період з 17.01.2024 року до дня набрання цим вироком законної сили включно, із розрахунку день за день.

До набрання цим вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 2265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) гривень 36 (тридцять шість) копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського (нині Хаджибейського) районного суду м. Одеси від 09.01.2023 року скасувати.

Речові докази, відповідно до постанов слідчого від 31.12.2022 року, 26.01.2023 року, а саме:

- особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, кількісний вміст - PVP складає 0,239 г (яка зберігається в камері схову Відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за квитанцією № 002156) знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та направляється обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1