Справа № 183/9490/25
№ 1-кс/183/1672/25

У Х В А Л А
19 вересня 2025 року м. Самар
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,
у провадження слідчого судді надійшло вищевказане клопотання, подане органом досудового розслідування Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, в якому слідчий ОСОБА_5 , включена до групи слідчих, просить обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.
В обґрунтування клопотання слідчий вказала на встановлення досудовим розслідуванням, що ОСОБА_6 , будучи громадянином України скоїв кримінальне правопорушення за таких обставин.
Відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава; Суверенітет України поширюється на всю її територію; Україна є унітарною державою; Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною; Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року за № 389-VIII органи державної влади здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Частиною 1 статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року за № 389-VIII передбачено, що у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23 грудня 1993 року за № 3781-ХІІ, правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Досудовим розслідуванням установлено, що 24 лютого 2022 року російською федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України, здійснено широкомасштабний збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної адміністрації, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, після чого, внаслідок широкомасштабного збройного нападу здійснено військову окупацію частин територій України, у тому числі території Рубіжанської міської територіальної громади Луганської області, яка фактично захоплена та тимчасово окупована з 13 травня 2022 року.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дію якого у подальшому продовжено відповідно до вимог чинного законодавства.
На окупованій території Рубіжанської міської територіальної громади Луганської області незаконними збройними формуваннями так званої «луганської народної республіки», підконтрольними державі-агресору російської федерації 09 березня 2023 року організовано та розпочато діяльність незаконного правоохоронного органу - так званого мовою оригіналу «отдела министерства внутренних дел росийской федерации «Рубежанский»», засновником якого є мовою оригіналу «министерство внутренних дел росийской федерации», який розташований за адресою, мовою оригіналу: «293010, луганская народная республика, г. Рубежное ул. Освободителей д. 22».
У розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території Рубіжанської міської територіальної громади Луганської області державою-агресором створено окупаційну адміністрацію російської федерації, тобто сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, у тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи.
Функціонування так званого «отдела министерства внутренних дел росийской федерации «Рубежанский»» регламентовано нормативно-правовими актами псевдоутворення «луганської народної республіки» - т. зв. конституцію луганської народної республіки», законом «про поліцію російської федерації», які визначають правові та організаційні засади діяльності «поліції луганської народної республіки», встановлюють права та обов`язки співробітників поліції, гарантії правового та соціального захисту».
Так, приблизно 09 березня 2023 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, колишнім працівником правоохоронного органу, а саме слідчим слідчого відділення ВП № 1 Сєвєродонецького районного управління поліції ГУНП в Луганській області, який 30 червня 2022 року був звільнений з органів внутрішніх справ у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», добровільно залишившись на тимчасово окупованій території України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась 24 лютого 2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території м. Рубіжне Сіверськодонецького району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади у правоохоронному органі окупаційної влади та реалізуючи його, вступив у злочинну змову з окупаційними військами російської федерації та представниками так званої «лнр», отримавши від них пропозицію на зайняття посади у незаконно створеному правоохоронному органі т. зв. «отдела министерства внутренних дел росийской федерации «Рубежанский»», створеному на тимчасово окупованій території в м. Рубіжне Сіверськодонецького району Луганської області, в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно погодився на вказану пропозицію.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , приблизно 09 березня 2023 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянином України, перебуваючи на території м. Рубіжне Сіверськодонецького району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора російської федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «лнр», умисно, добровільно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі т.зв. отдела министерства внутренних дел росийской федерации «Рубежанский»», що розташований за адресою, мовою оригіналу: «293010, луганская народная республика, г. Рубежноеул. Освободителей д. 22».
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Стороною обвинувачення, з дотриманням вимог ст. 111, 135, 278 КПК України, повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України у відповідності та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на вебсайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження. Таким чином 30 серпня 2025 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Слідчий вказує, що у зв`язку зі збройною агресією рф, введеним воєнним станом в Україні, захопленням м. Рубіжне Луганської області та проведенням бойових дій на лінії зіткнення, беручи до уваги існування достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити складене письмове повідомлення про підозру та повістки про виклик, вказане позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 29 серпня 2025 року у день його складання, у зв`язку з чим, зазначене повідомлення про підозру та повістки про виклики (на 04, 05, 06 вересня 2025 року), відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме опубліковано на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора 29 серпня 2025 року, а також офіційному сайті видання Кабінету Міністрів України, тобто засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газети «Урядовий кур`єр» № 178 (8103) від 30 серпня 2025 року для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.
Жодного разу у призначений час ОСОБА_6 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.
Слідчий вказує, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовується посиланням слідчого на наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вказує, що про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років позбавленням волі,з конфіскацію майна); вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України; неприбуття на виклик до слідчого три рази поспіль 04, 05 та 06 вересня 2025 року та не повідомлення органу досудового розслідування та Луганську обласну прокуратуру про причини та неможливість прибути, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування; спосіб вчинення злочину вчинення його умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на окупованій території, співпрацюючи з окупаційною адміністрацією країни-агресора рф, що з великою часткою ймовірності спонукатиме її до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме продовження кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_6 підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить: тимчасова окупація території України, а саме територія м. Рубіжне Луганської області, на якій створений незаконний «правоохоронний» орган, в якому підозрюваний розпочав «службу», що дає йому можливість продовжувати працювати, унеможливлює реальне відбування покарання, яке може бути призначене у разі його засудження за цей злочин, а також вчиненню інших злочинів; поведінка підозрюваного, який своїми діями демонструє підтримку прийняття рішення країни-агресора російської федерацією від 24 лютого 2022 року щодо проведення на території суверенної держави України так званої «спеціальної воєнної операції», підтримав дії країни-агресора рф та незаконних збройних формувань, так званої «лнр», спрямовані на захоплення території України, вступивши та розпочавши свою «службу» у незаконно створеному структурному підрозділі окупаційної адміністрації рф. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що перебуваючи без запобіжного заходу, підозрюваний зможе продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.
З урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 114-1, 258 258-5, 260, 261 КК України. У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Наголосила, що згідно з наказом Міністерства розвиту громад та територій України № 376 від 28 лютого 2025 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», з 13 травня 2022 року збройні сили рф здійснили тимчасову окупацію Рубіжанської міської територіальної громади Луганської області. Наявними в провадженні доказами підтверджено, що ОСОБА_6 на час подання клопотання перебуває на території м. Рубіжне Луганської області. Таким чином, факт тимчасової окупації території Рубіжанської міської територіальної громади є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження Радою національної безпеки і оборони України та Президентом України, крім того він визнаний Кабінетом Міністрів України й перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території підтверджене.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала в повному обсязі з підстав, указаних у клопотанні, просила його задовольнити. Зазначила, що враховуючи положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України доцільним є не обирати підозрюваному ОСОБА_6 альтеративний запобіжний захід у вигляді застави.
Захисник судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши докази, додані до клопотання, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи, викладені в ньому, слідчий суддя висновує таке.
При розгляді доказів, наданих слідчим у підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою та відхиляє доводи захисника з цих обставин.
29 серпня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яку вручено захисникові 29 серпня 2025 року, направлено ОСОБА_6 в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України, шляхом публікації на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора 29 серпня 2025 року та в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження 30 серпня 2025 року, у зв`язку з чим ОСОБА_6 належним чином повідомлений про підозру 30 серпня 2025 року.
При цьому, правомірність застосування положень ч. 8 ст. 135 КПК України та неможливість вручення підозри в порядку ч. 1, 2, 4-7 ст. 135 КПК України підтверджується наданими слідчим доказами на підтвердження місця проживання підозрюваного та його місцезнаходження, долучених слідчим до клопотання у виді показів свідків ОСОБА_10 , протоколів огляду інформації, розміщеної в мережі Інтернет від 04 вересня 2025 року за участю свідка ОСОБА_10 , протоколів огляду інформації, розміщеної в мережі Інтернет від 03 та 04 вересня 2025 року
З постанови слідчого про оголошення розшуку підозрюваного від 07 вересня 2025 року вбачається оголошення ОСОБА_6 органом досудового розслідування у розшук.
Також, слідчий суддя вважає доведеним указаний слідчим ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про його наявність свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке віднесено до категорії особливо тяжких злочинів та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, не прибув на виклики до слідчого, вручені 30 серпня 2025 року у порядку ч. 8 ст. 135 КПК України три рази поспіль (04, 05 та 06 вересня 2025 року) та не повідомляв орган досудового розслідування та прокуратуру про причини неможливості прибуття, вчинення злочину в умовах воєнного стану.
Також є доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про його наявність свідчить те, що ОСОБА_6 , знаходячись на волі, враховуючи режим воєнного стану та особливості вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, має можливість продовжити вчинювати вказаний злочини, вчинити інші подібні кримінальні правопорушення проти громадської безпеки, а так само інші кримінальні правопорушення. Про існування ризику свідчить й поведінка підозрюваного, обставини, покладені в обґрунтування підозри.
Вказані обставини дають підстави вважати, що підозрюваний, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче прокурор у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, у переважній більшості випадків, ураховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Отже, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючі дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Матеріалами, долученими до клопотання доведено, що підозрюваний у цьому кримінальному провадженні проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та показами свідка, протоколами слідчих дій підтверджено його перебування на території м. Рубіжне Сіверськодонецького району Луганської області, яке є тимчасово окупованою територією в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 1-1, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», з урахуванням положень абз. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376.
З урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи дані про особу підозрюваного та те, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведено та підтверджено наявними в матеріалах клопотання доказами, що ОСОБА_6 оголошено у розшук, з 07 вересня 2025 року та щодо нього наявні фактичні дані, що він перебуває на тимчасово окупованій території, слідчий суддя висновує про необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а отже клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Разом з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.
Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 183, 194 КПК України, слідчий суддя
у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.
Ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 .
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складений та оголошений о 12 год 45 хв 19 вересня 2025 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1