Справа № 953/9266/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 рокум. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000388 від 30.07.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей та осіб похилого віку не має, не є особою з інвалідністю, є військовослужбовцем, обіймає посаду старшого оператора 1 розрахунку 1 відділення протитанкових ракетних комплексів 1 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого Київським районним судом м. Харкова:

-16.06.2025 року за ч. 1 ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком один рік,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем, обіймаючи посаду старшого оператора 1 розрахунку 1 відділення протитанкових ракетних комплексів 1 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 , вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

29 липня 2025 року о 09:00 обвинувачений за місцем проживання, у спальні квартири АДРЕСА_3 , вступив у конфлікт з цивільною дружиною ОСОБА_4 . Під час сварки ОСОБА_3 умисно, з мотивів особистої неприязні, що виникла раптово, з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої схопив її правою рукою за волосся, потягнув за собою в коридор, внаслідок чого ОСОБА_4 втратила рівновагу, вдарилася обома ліктями об стіну коридору й отримала тілесні ушкодження у вигляді саден. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_3 , утримуючи потерпілу правою рукою за ліве плече, наніс їй один удар правим коліном у ліву сідницю.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09-1230/2025 від 31.07.2025, ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді саден на задній поверхні правого ліктьового суглобу, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу та в ділянці верхнього зовнішнього квадранту лівої сідниці. Зазначені тілесні ушкодження викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів, і за цією ознакою відповідно до п. п. 2.3.2 «Б» кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про розгляд його у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену у присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_4 також подала до суду заяву про беззаперечну згоду з установленими органом досудового розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України і згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

З огляду на зазначене, оскільки учасники кримінального провадження не оспорюють встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин справи, обізнані із правовими наслідками застосування передбаченої ст. 302 КПК України спеціальної процедури, суд, переконавшись у добровільності їх позицій, вважає за необхідне розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового засідання.

Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії, що полягали в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, за ч. 1 ст. 125 КК України,.

Обираючи ОСОБА_3 вид і міру покарання, суд відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості і конкретні обставини правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком і не завдало потерпілій тяжкої шкоди. За результатами розгляду справи суд не встановив обставин, які б підвищували небезпеку вчиненого порівняно з типовими діяннями, що кваліфікуються за відповідною нормою закону про кримінальну відповідальність.

Разом із тим, суд враховує дані, що характеризують особу ОСОБА_3 з точки зору потенційної суспільної небезпеки. Зокрема, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень обвинувачений у минулому 13 разів притягувався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, вчинене щодо своє співмешканки, а також матері, і невиконання термінових заборонних приписів за ст. 173-2 та 173-8 КУпАП (постанови: від 04.03.2013 року у справі № 640/3554/13-п, від 12.12.2019 року у справі № 953/23789/19, від 27.01.2020 року у справі № 953/173/20, від 28.05.2020 року у справі № 953/6551/20, від 12.04.2021 року у справі 953/4506/21, від 13.12.2023 року у справі № 953/11677/23, від 17.04.2025 року у справі № 953/3328/25, від 30.04.2025 року у справі № 953/3236/25, від 01.05.2025 року у справі № 953/3917/25, від 07.05.2020 року у справі № 953/4301/25, від 20.05.2025 року у справі № 953/4303/25, від 19.08.2025 року у справі № 953/6245/25, від 19.08.2025 року у справі № 953/8007/25). Крім цього, вироком Київського районного суду м. Харкова від 16.06.2025 року ОСОБА_3 було засуджено за ст. 126-1 КК України за систематичне вчинення домашнього насильства щодо цієї ж потерпілої своєї цивільної дружини ОСОБА_4 (а. с. 7982). Нове подібне кримінальне правопорушення обвинувачений скоїв через місяць після постановлення згаданого вироку.

Бере суд до уваги і відомості, що характеризують обвинуваченого у загальносоціальному плані, зокрема, що він має середню спеціальну освіту, проходить військову службу за мобілізацією, виконуючи конституційний обов`язок захисту Вітчизни в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України, не має неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних утриманців, не є особою з інвалідністю, на диспансерних наркологічному і психіатричному обліках не перебуває.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, про що зазначено в обвинувальному акті.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання, суд за результатами розгляду кримінального провадження не встановив.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено такі альтернативні заходи примусу:

-штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-громадські роботи на строк до двохсот годин;

-виправні роботи на строк до одного року.

Оскільки ОСОБА_3 є військовослужбовцем, покарання у виді виправних робіт не може бути застосоване щодо нього у силу прямої законодавчої заборони, передбаченої у ч. 2 ст. 57 КК України.

За даними медичної характеристики ОСОБА_6 під час проходження військової служби отримав вогнепальне поранення лівого стегна з відламковим ушкодженням кістки зі зміщенням, що призвело до посттравматичного порушення функцій лівої нижньої кінцівки (а. с. 91). Враховуючи наведені дані про стан здоров`я обвинуваченого, суд не вважає за можливе призначити йому покарання у виді громадських робіт.

Виходячи з наведеного суд призначає ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у максимальному розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, з огляду на вчинення ним кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, і систематичність такої протиправної поведінки.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, за яке він притягується до кримінальної відповідальності у цій справі, під час відбування покарання у виді пробаційного нагляду, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 16.06.2025 року.

В означених випадках за загальним правилом, установленим у ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднується покарання за попереднім вироком.

Разом із тим, основне покарання у виді штрафу згідно з ч. 3 ст. 72 КК України не підлягає складанню з іншими видами покарань, у тому числі за правилами сукупності вироків.

Виходячи з наведеного, оскільки за цим вироком суд призначає ОСОБА_3 захід примусу у виді штрафу, покарання у виді пробаційного нагляду за вироком Київського районного суду м. Харкова від 16.06.2025 року підлягає самостійному виконанню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрат на залучення експерта та інших процесуальних витрат у справі не понесено, речові докази відсутні.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався та, з огляду на вид призначеного покарання і позиції сторін у судовому засіданні, підстав для його застосування суд не знаходить.

Керуючись ст. ст. 100, 107, 349, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 16.06.2025 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення остаточного рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілому.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1