Єдиний унікальний номер 333/8618/23
Провадження №1-кп/333/240/25
УХВАЛА

Іменем України

10 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарки судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи відносно, якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Терса Гуляйпільського району Запорізької області, громадянина України, не одружений, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

05.05.2022 Франківським районним судом м. Львова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання діяння вчинене ОСОБА_4

11.08.2023 приблизно о 21 год. 00 хв., ОСОБА_4 , будучи в стані неосудності, не усвідомлюючи наслідки своїх дій та не маючи можливості ними керувати, вчинив суспільно-небезпечні діяння, а саме розбій та незаконне зберігання вогнепальної зброї.

Так, 11.08.2023 приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , не усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи в стані неосудності, не усвідомлюючи наслідки своїх дій та не маючи можливості ними керувати, знаходячись у приміщенні супермаркету «АТБ», який розташований за адресою: вул. Автозаводська, 11, м. Запоріжжя, підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дістав заздалегідь підготовлений до скоєння суспільно небезпечного діяння пістолет «Макарова», серії НОМЕР_1 , 1975 року випуску та приставив його до шиї, який неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 розцінив як небезпечний для свого життя та здоров`я, утримуючи його у своїй правій руці напав на неповнолітнього. В подальшому, ОСОБА_4 , утримуючи пістолет у свої правій руці, схопив своєю лівою рукою за шию неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 та під загрозою застосування пістолета почав душити. Подолавши опір з боку останнього, ОСОБА_4 , почав висловлювати вимогу щодо передачі грошових коштів. Після чого, ОСОБА_4 відпустив неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 та намагався покинути приміщення супермаркету, але був затриманий працівниками поліції.

ОСОБА_4 , перебуваючи в стані неосудності, не усвідомлюючи наслідки своїх дій та не маючи можливості ними керувати не усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, не передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та не бажаючи їх настання, шляхом привласнення знайденого, у невстановлений дату та час, але не пізніше 11 серпня 2023 року придбав предмет схожий на пістолет з маркуванням НОМЕР_1 1975 року випуску та магазин з маркуванням НОМЕР_2 , після чого незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу при собі до 23:20 год. 11 серпня 2023 року.

11.08.2023 у період часу з 23.20 год. до 23.36 год., слідчим слідчого відділення відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області проведено огляд місця події у приміщенні супермаркету «АТБ», який розташований за адресою: вул. Автозаводська, 11, м. Запоріжжя, де з поверхні картонної коробки з мильними бульбашками, що знаходився в металевій корзині в торговому залі, виявлено та вилучено предмет схожий на пістолет з маркуванням НОМЕР_3 , магазин з маркуванням НОМЕР_2 , упаковано до картонної коробки з пояснювальними написами.

Згідно висновку судової балістичної експертизи наданий на дослідження предмет схожий на пістолет, являється нарізною вогнепальною зброєю - бойовим, самозарядним пістолетом конструкції Макарова «ПМ» заводський серійний номер НОМЕР_1 , калібру 9x18 мм, промислового виробництва Іжевського механічного заводу, СРСР, 1975 року, придатним до стрільби.

В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно з висновком за результатами проведення судово-психіатричної експертизи №486 від 30.10.2024, ОСОБА_4 у період інкримінованого йому правопорушення виявляв ознаки транзиторного психотичного шизонофреподібного розладу та тлі синдрому залежності від психоактивних речовин (опіоїди, канабіоїдщи, психостимулятори) тому не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На теперішній час виявляв ознаки транзиторного психотичного шизонофреподібного розладу та тлі синдрому залежності від психоактивних речовин (опіоїди, канабіоїдщи, психостимулятори) - ремісія, перебуває в умовах, виключаючих вживання ПАР. На теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та пояснив, що під час досудового розслідування було зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч. 4 ст. 187, ч.1 ст.263 КК України, однак було встановлено, що він є неосудним і тому просить застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , не заперечували щодо задоволення клопотання.

2. Пояснення ОСОБА_4 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він визнає, вину в тому, що хотів привернути на себе увагу, оскільки працівники СБУ кришували наркоторгівлю в м. Запоріжжі. В цей день в магазині «АТБ» він побачив незнайомого хлопця, і пояснив йому, що далі буде проходити гра і зробив все те, що зробив. Пістолет він знайшов м. Оріхів Запорізької області, де точно не пам`ятає. Корисливого мотиву в нього не було, лише хотів привернути увагу.

3. Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини, суд вважає, що суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 4 ст. 187, ч. 1ст. 263 КК України, яке ОСОБА_4 вчинив за викладених вище обставинах, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

- потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що літом 2023 року він зайшов до супермаркету «АТБ», щоб купити продукти. В магазині у відділі «хліб» до нього підійшов мужчина, який був у військовій формі. Він з ним почав розмовляти, мужчина дав йому телефон, який був вимкнений. Він намагався його включити, однак телефон не ввімкнувся, оскільки був розряджений. В цей час мужчина схопив його ззаду за шию і приставив до голови пістолет. Він почав кричати: «спасіть, поможіть». Коли почули його крик, люди звернули увагу, однак допомогти не змогли. Вони стояли у відділі продажу випічки десь приблизно годину. Пізніше вони попрямували до кас, і по дорозі мужчина викинув пістолет під прилавок і відділі іграшок. Коли ми підійшли до каси, ОСОБА_4 затримали. Коли йому ОСОБА_4 до голови представив пістолет, він відчув реальну загрозу своєму життю.

- допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона працює касиром супермаркеті «АТБ». В цей день вона працювала в супермаркеті. Почула крик на допомогу, викликали поліцію. Вияснилось, що якийсь мужчина з пістолетом напав на хлопця, утримував його. Більше нічого вона пояснити не змогла.

- допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надала аналогічні покази, як свідок ОСОБА_7

- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він працює охоронцем в супермаркеті «АТБ». В цей день працював в ніч. Коли він стояв на касах до нього підійшов ОСОБА_4 і запитав де можна купити кави. Він йому показав і ОСОБА_4 пройшов в середини залу. Пізніше він почув крик молодого хлопця, який кликав на допомогу. Він побіг в кімнату відеоспостереження де подивився обстановку. Потім пішов до відділу випічки, де побачив ОСОБА_4 , який тримав хлопця за горло приставивши до голови пістолет. Пізніше він викликав державну охорону та поліцію.

Коли ОСОБА_4 підходив до кас з потерпілим то вів себе спокійно. В цей час вже не тримав пістолет.

Крім показів потерпілого, свідків, судом досліджені наступні докази, що підтверджують скоєння ОСОБА_4 суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України.

Фактичними даними, що містяться в таких джерелах доказів:

- даними протоколу огляду місця події від 11.08.2023 згідно яких, встановлено, що «…під час огляду місця події прилавок у відділі іграшок супермаркету «АТБ», виявлено предмет схожий на пістолет марки «Макарова», з магазином…».

(т. 1, а.п. 100-111);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками і фототаблицями до нього від 29.08.2023 встановлено, що 29.08.2023 слідчий ВП №4 Запорізького ВП ГУНП в Запорізькій області, в службовому приміщенні слідчого відділу, в присутності двох понятих, провів пред`явлення потерпілому ОСОБА_6 для впізнання фотознімків чотирьох осіб, в ході чого свідок впізнав особу на фотознімку під № 4 ( ОСОБА_4 ) як чоловіка який є на нього напав.

(т.1 а.п.114-119)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками і фототаблицями до нього від 18.08.2023 встановлено, що 18.08.2023 слідчий ВП №4 Запорізького ВП ГУНП в Запорізькій області, в присутності двох понятих, провів пред`явлення свідку ОСОБА_8 для впізнання фотознімків чотирьох осіб, в ході чого свідок впізнав особу на фотознімку під № 4 ( ОСОБА_4 ) як чоловіка який утримував хлопця в магазині АТБ.

(т.1 а.п.120-124)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками і фототаблицями до нього від 18.08.2023 встановлено, що 18.08.2023 слідчий ВП №4 Запорізького ВП ГУНП в Запорізькій області, в присутності двох понятих, провів пред`явлення свідку ОСОБА_7 для впізнання фотознімків чотирьох осіб, в ході чого свідок впізнав особу на фотознімку під № 4 ( ОСОБА_4 ) як чоловіка який утримував хлопця в магазині АТБ.

(т.1 а.п.125-129)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками і фототаблицями до нього від 18.08.2023 встановлено, що 18.08.2023 слідчий ВП №4 Запорізького ВП ГУНП в Запорізькій області, в присутності двох понятих, провів пред`явлення свідку ОСОБА_9 для впізнання фотознімків чотирьох осіб, в ході чого свідок впізнав особу на фотознімку під № 4 ( ОСОБА_4 ) як чоловіка який утримував хлопця в магазині АТБ.

(т.1 а.п.130-134)

- протоколом огляду від 12.08.2023, яким оглянуто диск для лазерних систем зчитування на якому записано відео з камер відеоспостереження супермаркету «АТБ», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Автозаводська, 11. На диску зафіксовано момент захоплення ОСОБА_4 потерпілого ОСОБА_6 , та подальшого розвитку подій.

(т. 1, а.п. 137-146);

Згідно з висновком за результатами проведення судово-психіатричної експертизи №486 від 30.10.2024, ОСОБА_4 у період інкримінованого йому правопорушення виявляв ознаки транзиторного психотичного шизонофреподібного розладу та тлі синдрому залежності від психоактивних речовин (опіоїди, канабіоїдщи, психостимулятори) тому не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На теперішній час виявляв ознаки транзиторного психотичного шизонофреподібного розладу та тлі синдрому залежності від психоактивних речовин (опіоїди, канабіоїдщи, психостимулятори) - ремісія, перебуває в умовах, виключаючих вживання ПАР. На теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

З метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, судом досліджено такі процесуальні рішення, документ та інші матеріали:

- рапорт чергового частини ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області згідно з якими: «11.08.2023 о 21:50 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що чоловік з пістолетом знаходячись в супермаркеті «АТБ» по вулиці Автозаводська, буд. 11 взяв в заручники хлопця.

(т. 1 а.п. 96-97)

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.08.2023, згідно з якими, ОСОБА_10 просить притягнути невідому особу до кримінальної відповідальності, яка в період часу з 21.00 год. 11.08.2023, знаходячись в магазині «АТБ» по вул. Автозаводській, буд. 11, вчинила напад на нього з пістолетом.

(т. 1 а.п. 99)

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.08.2023 внесено відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України та присвоєно номер №0001263, а саме: 11.08.2023 до відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 11.08.2023 приблизно о 21 годині 00 хвилин, знаходячись у приміщенні супермаркету «АТБ», який розташований за адресою вул. Автозаводська, 11, м. Запоріжжя, із погрозою застосування пістолета «Макарова» напала на неповнолітнього, потерпілого. (ЄО №15512 від 11.08.2023);

(т. 1 а.п. 91-95)

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.08.2023 внесено відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України та присвоєно номер №0001269, а саме: 12.08.2023 до відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшов рапорт від старшого слідчого СВ поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області про те, що в ході розслідування кримінального провадження №0001263, а саме: 11.08.2023, встановлено, що в діях ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (ЄО 15550 від 12.08.202)

(т. 1 а.п. 168)

- ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2020 про накладення арешту на майно: 1) пістолет марки «Макарова», серії НОМЕР_1 , 1975 року випуску, магазин з маркуванням НОМЕР_2 ; 2) сумку чорного кольору через плече з вмістом двох мобільних телефонів марки SAMSUNG у корпусі чорного кольору, зарядний пристрій, павербанк, шкарпетки.

(т.1 а.п. 161-162)

- постанова про визнання речових доказів від 12.08.2023, якою визнано в якості речових доказів: - пістолет марки «Макарова», серії НОМЕР_1 , 1975 року випуску, магазин з маркуванням НОМЕР_2 .

(т. 1 а.п. 112-113)

- постанова про визнання речових доказів від 12.08.2023, якою визнано в якості речових доказів: диск для лазерних систем зчитування марки НР, формату DVD-R, об`ємом пам`яті на 4,7 ГБ сірого кольору.

(т. 1 а.п. 145)

- постанова про визнання речових доказів від 12.08.2023, якою визнано в якості речових доказів: сумку чорного кольору через плече з вмістом двох мобільних телефонів марки SAMSUNG у корпусі чорного кольору, зарядний пристрій, павербанк, шкарпетки.

(т. 1 а.п. 150)

Висновок суду щодо вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння в стані неосудності.

Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з них, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України вважає їх допустимими.

Крім того, суд дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними.

Частиною 1 ст. 503 КПК визначено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання, зокрема, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що суспільно небезпечне діяння було вчинено особою, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для кримінально-правової оцінки діяння: як об`єктивні, так і суб`єктивні його ознаки. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Суд, оцінюючи покази ОСОБА_11 , свідків, які були безпосередньо допитані в судовому засіданні, а також надані письмові докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та даючи правову оцінку діям ОСОБА_4 в стані неосудності прийшов до висновку, що докази досліджені судом є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини, а саме що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.1 ст.263 КК України.

Суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом (п. 1 ст. 7 Конвенції).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність встановлених у кримінальному законі юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочинне.

Обов`язковими (універсальними) елементами складу будь-якого кримінального правопорушення є: 1) об`єкт кримінального правопорушення; 2) об`єктивна сторона кримінального правопорушення; 3) суб`єктивна сторона кримінального правопорушення; 4) суб`єкт кримінального правопорушення.

Об`єкт кримінального правопорушення - це те, на що завжди посягає кримінальне правопорушення і чому воно завжди заподіює певної шкоди. Це ті суспільні відносини, що охороняються кримінальним законом.

Об`єктивна сторона - зовнішня сторона діяння, яка виражається у вчиненні передбаченого законом діяння (дії чи бездіяльності), що заподіює чи створює загрозу заподіяння шкоди об`єкту кримінального правопорушення.

Суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до КК може наставати кримінальна відповідальність ( ч. 1 ст. 18 КК).

Згідно зі ст. 19 КК осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними (ч. 1).

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру (ч. 2).

Суб`єктивна сторона - це внутрішня сторона кримінального правопорушення, бо вона включає ті психічні процеси, що характеризують свідомість і волю особи в момент вчинення кримінального правопорушення. Ознаками суб`єктивної сторони, як елементу складу, є вина, мотив і мета кримінального правопорушення. Обов`язковою (необхідною) основною ознакою суб`єктивної сторони будь-якого складу кримінального правопорушення є вина особи.

Відповідно до ст. 23 КК виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання (ст. 24 КК).

У широкому значенні кваліфікація кримінальних правопорушень чи кримінально-правова оцінка діяння - це оцінка діяння, яке заподіяло чи могло заподіяти шкоду, та характеризується рисами кримінальної протиправності, що полягає у визначенні того, якою статтею (частиною, пунктом статті) кримінального закону, передбачене це діяння. Вона включає в себе пошук відповідної статті, обґрунтування необхідності її застосування, процесуальне закріплення висновку про те, що діяння передбачене вказаною статтею та, відповідно, що воно є (не є) кримінальним правопорушенням чи іншим діянням, передбаченим кримінальним законом.

У спрощеному (вузькому) вигляді кваліфікація кримінальних правопорушень чи кримінально-правова оцінка діяння - це встановлення та юридичне закріплення точної відповідності між ознаками вчиненого діяння й ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого КК.

Особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, у стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки (відповідно вольова та інтелектуальна ознаки) не є суб`єктом кримінального правопорушення в розумінні ч. 1 ст. 18 КК і в такому випадку відсутня вина як обов`язкова основна ознака суб`єктивної сторони будь-якого складу кримінального правопорушення, а отже і суб`єктивна сторона. Зазначене є правовою підставою для юридичної оцінки дій неосудної особи не як кримінального правопорушення, а як суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК.

Статтею 92 КК передбачено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиноюцього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб:

1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання (ст. 93 КК).

Згідно зі ст. 94 КК залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом (ч. 1).

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду (ч. 5).

Визначаючи тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).

У рішенні ЄСПЛ від 03 вересня 2015 року в справі «Берланд проти Франції» щодо природи та мети примусової госпіталізації високий суд зауважив, що такий захід медичного характеру може бути призначений лише у випадку, коли психіатричним заключенням встановлено наявність у особи психічного розладу, що свідчить про її неосудність та становить ризик для безпеки людей чи дотримання громадського порядку. Проголошення особи неосудною з підстав наявності психічного розладу та вжиття пов`язаних з цим заходів процесуального примусу не є «покаранням» в розумінні п. 1 ст. 7 Конвенції, проте розглядається як запобіжний (превентивний) захід.

Відповідно до вимог ст. 503 КПК кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку (ч. 1).

Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру (ч. 3).

Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними (ч. 4).

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру встановлюються: 1) час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення; 2) вчинення цього суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення цією особою; 3) наявність у цієї особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування; 4) поведінка особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення і після нього; 5) небезпечність особи внаслідок її психічного стану для самої себе та інших осіб, а також можливість спричинення іншої істотної шкоди такою особою; 6) характер і розмір шкоди, завданої суспільно небезпечним діянням або кримінальним правопорушенням; 7) обставини, що підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення, в тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення (ст. 505 КПК).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 513 КПК під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Суспільна небезпечність як ознака кримінального правопорушення полягає в тому, що кримінальне правопорушення заподіює або створює реальну загрозу заподіяння шкоди суспільним відносинам, які є об`єктами кримінально-правової охорони. Суспільна небезпечність - внутрішня якість кримінального правопорушення, яка надає йому матеріального характеру, закріплена в законі та набуває правового значення, тобто породжує протиправність, яка є юридичним вираженням суспільної небезпечності.

У теорії кримінального права суспільна небезпечність визначається двома критеріями - характером і ступенем.

Характер суспільної небезпечності діяння як ознака кримінального правопорушення - це його якісна характеристика, обумовлена перш за все характером суспільних відносин, на які діяння посягає. Так, характер суспільної небезпечності діянь є різним, залежно від особливостей різних груп суспільних відносин, на які вони посягають, скажімо, наприклад, на основи національної безпеки чи життя та здоров`я особи.

Характер суспільної небезпечності визначається, крім того, характером діяння, його об`єктивними ознаками (показниками): місцем, часом, обстановкою, способами й засобами його вчинення, знаряддям, кількістю осіб, характером суспільно-небезпечних наслідків.

Ступінь суспільної небезпечності - кількісне вираження небезпечності діянь, яке визначається інтенсивністю посягання і, перш за все, видом та розміром (обсягом) шкоди, яка заподіюється діянням охоронюваним кримінальним законом суспільним відносинам чи ставить їх під загрозу реального заподіяння такої шкоди.

На ступінь суспільної небезпечності діяння суттєво впливають також спосіб його вчинення (наприклад, фізичне насильство, погроза застосування такого насильства, загально-небезпечний спосіб, обман чи зловживання довірою, зокрема зловживання службовим становищем службовою особою тощо), характером та видом засобів і знарядь, що використовуються для вчинення діяння (технічні пристрої, комп`ютери, підроблені документи, зброя (вогнепальна чи холодна) бойові припаси, вибухові речовини, наркотичні засоби, психотропні речовини тощо). Крім того, на ступінь суспільної небезпечності значною мірою впливають обстановка, час, місце вчинення діяння.

Щодо вчинення суспільно небезпечних діянь ОСОБА_4 у стані неосудності, то згідно висновком за результатами проведення судово-психіатричної експертизи №486 від 30.10.2024, ОСОБА_4 у період інкримінованого йому правопорушення виявляв ознаки транзиторного психотичного шизонофреподібного розладу та тлі синдрому залежності від психоактивних речовин (опіоїди, канабіоїдщи, психостимулятори) тому не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На теперішній час виявляв ознаки транзиторного психотичного шизонофреподібного розладу та тлі синдрому залежності від психоактивних речовин (опіоїди, канабіоїдщи, психостимулятори) - ремісія, перебуває в умовах, виключаючих вживання ПАР. На теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Враховуючи вищевказаний висновок експерта та керуючись приписами статті 19 КК України, суд приходить висновку, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечні діяння пердбачені ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України у стані неосудності, оскільки на момент вчинення діяння ОСОБА_4 страждав і в теперішній час страждає на транзиторного психотичного шизонофреподібного розладу та тлі синдрому залежності від психоактивних речовин (опіоїди, канабіоїдщи, психостимулятори), і зазначене психічне захворювання позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь.

Враховуючи викладене вище, особу ОСОБА_4 , характер та тяжкість його психічного захворювання, тяжкість та обставини вчинення ним суспільно небезпечних діянь, ступінь його небезпечності для суспільства, суд дійшов висновку про доцільність застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання психіатричної допомоги в примусовому порядку у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, що буде достатнім для запобігання вчиненню ним повторних суспільно-небезпечних діянь.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя змінений на поміщення до психіатричного закладу Дніпровська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», що розташована за адресою: вул. Надії Алексєєнко, 84, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49006. На теперішній час ОСОБА_4 утримується в даному закладі.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності дост.100 КПК України.

Питання щодо стягнення процесуальних витрат з особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, розгляду не підлягає відповідно до вимогст.124 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.395,512,513 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу Дніпровська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», що розташована за адресою: вул. Надії Алексєєнко, 84, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49006, застосований до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання ухвалою законної сили залишити без змін.

Арешт накладений ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2023, а саме: 1) пістолет марки «Макарова», серії НОМЕР_1 , 1975 року випуску, магазин з маркуванням НОМЕР_2 ; 2) сумку чорного кольору через плече з вмістом двох мобільних телефонів марки SAMSUNG у корпусі чорного кольору, зарядний пристрій, павербанк, шкарпетки скасувати.

Речові докази:

- пістолет марки «Макарова», серії НОМЕР_1 , 1975 року випуску, магазин з маркуванням НОМЕР_2 - які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області передати за належністю.

- диск для лазерних систем зчитування марки НР, формату DVD-R, об`ємом пам`яті на 4,7 ГБ сірого кольору зберігати матеріалах кримінального провадження.

- сумку чорного кольору через плече з вмістом двох мобільних телефонів марки SAMSUNG у корпусі чорного кольору, зарядний пристрій, павербанк, шкарпетки - які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію ухвали після її проголошення вручити прокурору, потерпілій, захиснику, законному представнику, особі, щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Головуючий суддя ОСОБА_1