ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3025/23 Номер провадження 11-кп/814/1481/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000452, за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 25 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Полтави, Полтавської області, не одруженого, не працюючого, військовослужбовця по мобілізації з 24.08.2024 в/ч НОМЕР_1 (солдат), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з 20.01.2025, тобто з моменту фактичного затримання. Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20.01.2025.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.

Задоволено цивільний позов ОСОБА_10 та стягнуто з ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 4033 грн.

Скасовано накладені арешти на майно, вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду 14.02.2023, близько 18:00 год., після спільного вживання спиртних напоїв, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 вийшов від знайомого на вулицю та запропонував останньому провести його додому, на що той погодився. Під час супроводження ОСОБА_12 у ОСОБА_13 виник раптовий корисливий умисел на протиправне заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_12 , шляхом відкритого нападу, поєднаного із застосуванням фізичного насильства.

В подальшому, діючи в умовах запровадженого на території України згідно Указу Президента України та від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-XI воєнного стану (який згідно відповідних нормативно - правових актів у подальшому неодноразово продовжувався), з корисливих мотивів, ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи біля першого під`їзду будинку №5 по вул. Алмазній в м. Полтава, скориставшись тим, що ОСОБА_12 перебуваючи у стані сп`яніння не міг своєчасно відреагувати на застосоване насильство, раптово та не очікувано завдав потерпілому пальцями рук стиснутими в кулак цілеспрямований удар в голову, від якого останній впав на землю. Внаслідок вищевказаного фізичного насильства ОСОБА_11 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та крововиливу в слизову оболонку верхньої губи, що утворилися не менш ніж від однократної дії тупого обмеженого предмету, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, які кваліфікуються у своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р).

Після цього, скориставшись тим, що потерпілий перебував у безпорадному стані, так як від отриманих тілесних ушкоджень у нього виникло запаморочення голови і він не міг вчиняти дії з активного опору, ОСОБА_11 обшукав кишені куртки ОСОБА_12 , звідки відкрито заволодів його мобільним телефоном «Vivo 2015», пам?ять 32 Gb,IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , s/n НОМЕР_4 вартістю 1033,33 грн., з яким він відразу втік з місця події та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальний збиток на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_14 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, а саме, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану.

Крім того, 10.08.2024 року близько 12 години ОСОБА_11 правомірно перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану (відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.03.2022), діючи повторно, з метою незаконного збагачення та скоєння крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, викрав телевізор марки «LG», модель 32LN570V-ZE, серійний номер 311RAUD5S222, що належить ОСОБА_10 , чим завдав останньому матеріального збитку на суму 4033 грн. 33 коп.

Після викрадення з місця скоєння правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_14 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_9 просить вирок суду змінити та зарахувати в строк відбування покарання відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України період перебування ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом з 20.02.2023 по 13.06.2023, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що не оскаржуючи доведеність вини, кваліфікацію дій засудженого, а також міру покарання, вважає, що вирок суду не відповідає вимогам закону та підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Вказує, що під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000452 від 14.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (епізод №1), ухвалою, слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2023 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У подальшому, після направлення обвинувального акту до суду, в ході судового розгляду, ухвалою Октябрського районного суду від 17.04.2023 останньому продовжений вказаний запобіжний захід та який діяв до його заміни ухвалою того ж суду від 13.06.2023. згідно якої йому встановлено домашній арешт в період з 20 год. до 06 год.

Зазначає, що у період з 20.02.2023 по 13.06.2023 ОСОБА_7 перебував під цілодобовим домашнім арештом, який на підставі ч.7 ст. 72 КК України (доповнена Законом України № 3342-ІХ від 23.08.2023) зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, у співвідношенні: три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Вказує, що при визначенні строку, який підлягає зарахуванню у строк відбуття покарання, суд не застосував положення ч. 1 ст. 72 КК України та як наслідок, період знаходження обвинуваченого ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом, який складає 113 днів та у співвідношенні відповідає 37 дням позбавлення волі (113:3=37,7), у зазначений строк не зараховано, чим істотно порушені права обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений, захисник підтримали апеляційну скаргу прокурора та просили її задовольнити.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 не в повній мірі дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, а також за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану є правильним, оскільки ґрунтується на доказах, які були ретельно досліджені судом першої інстанції, детально описані та проаналізовані у вироку, як того вимагає ст. 370 КПК України та ніким з учасників не оспорюється.

Не оспорюється також і призначене ОСОБА_7 покарання як за кожен злочин окремо, так і остаточне.

В той же час, є слушними доводи прокурора про безпідставне не зарахування обвинуваченому судом першої інстанці, у строк покарання, строку перебування під цілодобовим домашнім арештом.

У відповідності до ч. 7 ст. 72 КК України (в ред. Закону № 3342-IX від 23.08.2023) домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Як встановлено з матеріалів справи, під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000452, ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2023 обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці.

В подальшому, в підготовчому судовому засіданні 17.04.2023 ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який діяв до прийняття рішення Октябрським районним судом м. Полтави від 13.06.2023 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час в період з 20 год. до 06 год.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_7 перебував під цілодобовим домашнім арештом у період з 20.02.2023 по 13.06.2023.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на наведене, враховуючи, що хоча зміни до ст. 72 КК України і були внесені після застосування до ОСОБА_7 цілодобового домашнього арешту, проте враховуючи вимоги ч. 1 ст. 5 КК України, зазначені зміни іншим чином поліпшують становище обвинуваченого, а отже в даному випадку підлягають до застосування.

У зв`язку із цим, у строк покарання підлягає зарахуванню строк перебування ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом у період з 20.02.2023 по 13.06.2023, з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

За наведених обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду слід змінити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 25 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання, відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України, період перебування ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом з 20.02.2023 по 13.06.2023 включно, з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк із дня отримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4