ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/3058/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/2037/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Холодногірського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000513 від 03.04.2025 за частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 190 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2025 року клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів, до 25.10.2025, включно із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн. При внесенні визначеної суми застави обвинувачений підлягає звільненню з-під варти звільнити з покладенням обов`зків: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить декриміналізувати інкриміновані йому злочини та звільнити з-під варти.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Звертає увагу, що експерт проводив оцінювання вартості телефона на підставі коробки від телефона. Мобільний телефон працівники поліції віддали потерпілій. Речові докази по справі відсутні. Посилається на проведений огляд речей, при якому мобільного телефона не було. Вартість телефона 2854 гривні, що є підставою для декриміналізації діяння. Вважає, що злочин за частиною 4 статті 185 КПК України має бути кваліфіковано як замах на вчинення кримінального правопорушення, оскільки його затримали працівники поліції і передали телефон потерпілій.

Відповідно до частини 4 статті 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін. Враховуючи відсутність відповідного клопотання, розгляд апеляційної скарги здійснюється без участі сторін, що узгоджується з вищенаведеними вимогами частини 4 статті 422-1 КПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченої, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не встановила, виходячи з наступного.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , дані про особу обвинуваченого, стадію судового провадження, та дійшов обгрунтованого висновку, що ризики вчинення ним дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, у зв`язку із чим застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Щодо наявності ризиків, що передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України суд апеляційної інстанції зазначає ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Колегія суддів, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій. З матеріалів провадження вбачається, що судове провадження триває та здійснюється допит учасників кримінального провадження. Відповідно до журналу судового засідання від 27.08.2025, судом було допитано свідка ОСОБА_7 та було заплановано допит потерпілого, явку якого прокурор має забезпечити на наступне судове засідання. Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше був неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів. Востаннє вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.03.2025 засуджений за частиною 2 статті 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі та був звільнений від відбування призначеного покарання із випробуванням, з іспитовим строком 2 роки. При цьому, відповідно до обвинувального акта, кримінальні правопорушення, що інкриміновані ОСОБА_6 були вчинені 16.02.2025 та 11.04.2025.

Вказані обставини дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. З огляду на те, що судовий розгляд триває, враховуючи вищенаведені дані про особу обвинуваченого, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обгрунтованою, та підстав для звільнення його з-під варти не встановлено. Щодо доводів обвинуваченого про необхідність декриміналізації його діянь, колегія суддів зазначає, що з відповідним клопотанням обвинувачений або його захисник мають право звернутися саме до суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції під час перегляду ухвали суду першої інстанції в порядку статті 422-1 КПК України порушене обвинуваченим питання не вирішує. Обвинувачений в апеляційній скарзі зазначає, що діяння, яке кваліфіковане за частиною 4 статті 185 КК України має розглядатися як замах. Суд апеляційної інстанції зазначає, що переглядаючи в порядку статті 422-1 КПК України ухвалу суду першої інстанції про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції при перевірці ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не досліджує докази, які має досліджувати суд першої інстанції під час здійснення судового провадження, не надає наперед оцінки зібраним доказам, показання свідків, потерпілих, які можуть вплинути на вирішення питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого. Зауваження обвинуваченого щодо проведення огляду речей, проведення експертизи без телефона, на підставі коробки, доводи про те, що мобільний телефон повернуто потерпілій, мають бути оцінені судом першої інстанції у сукупності з іншими встановленими під час судового провадження обставинами.

З огляду на наведене, порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для її задоволення.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченго ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Холодногірського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2025 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: