печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляді слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання (номер справи у суді 757/28417/25-к).

ОСОБА_3 заявила відвід слідчому судді ОСОБА_4 . В обґрунтування підстав відводу зазначила, що суддею не внесено до реєстру судові рішення за наслідками розгляду раніше поданих скарг, результати їх розгляду заявнику не відомі. Посилаючись на викладене, заявник вважає наявними підстави для відводу судді ОСОБА_4 .

Особа, що звернулась зі скаргою, ОСОБА_3 , направила на адресу суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести за її відсутності, заяву про відвід підтримала.

Слідчий суддя, якій заявлено відвід, повідомлена про місце, дату та час розгляду заяви про відвід у спосіб, що відповідає вимогам ст. 135 КК України, в судове засідання не з`явилась, причини неприбуття не повідомила, клопотань про відкладення розгляду не направила.

З урахуванням загальних засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України, необхідності забезпечення виконання кожної процесуальної дії та прийняття кожного процесуального рішення в розумні строки, вжиття заходів щодо повідомлення сторін, суддею визнано можливими розглянути заяву про відвід за відсутності учасників провадження.

Вивчивши матеріали провадження, надходжу до наступного висновку.

Положення ст. ст. 75, 76 КПК України зазначають підстави відводу щодо слідчого судді. Частиною 5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути мотивованим.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Аналогічна позиція викладена у рішенні ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», в якому зазначено, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Відповідно до статті 6 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XI чергового з`їзду суддів України від 22.02.2013, суддя повинен здійснювати правосуддя незалежно, виходячи виключно з обставин, установлених під час розгляду справи, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись верховенством права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, незважаючи на будь-які зовнішні втручання, впливи, стимули, загрози або публічну критику.

Заява про відвід повинна бути мотивована, а відтак має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення слідчого судді, судді від участі у судовому провадженні.

Заявлений відвід не містить об`єктивних даних, які б свідчили про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 при розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання.

За таких обставин процесуальні підстави для задоволення заяви про відвід відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75,76, 81, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1