Провадження № 1-кп/686/1853/25
16 грудня 2025 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Хмельницького, українки, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, має на утриманні одну малолітню дитину, військовослужбовиці ЗСУ за контрактом про проходження військової служби, гранатометниці 1 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти «ШКВАЛ», штурмового спеціалізованого батальйону «ШКВАЛ» військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованої за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 , унзр НОМЕР_3 , раніше судимої:
- 07.05.2013 вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України на 4 років 3 місяці позбавлення волі;
- 26.06.2013 вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 190, ч.1, ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 10.08.2017 вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;
- 10.08.2017 вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2, ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 70, КК України, до 3 років позбавлення волі;
- 29.11.2019 вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України, на 3 роки позбавленням волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 11.01.2024 вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області, за ч. 4 ст. 185, ст.69 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. 22.01.2025 на підставі ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 14.01.2025, відповідно до ст. 81-1 КК України умовно-достроково звільнена від відбування покарання для проходження військової служби із Збаразької ВК Тернопільської області з невідбутою частиною покарання 1 рік 08 місяців 16 днів
Будучи військовослужбовицею за контрактом військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_9 ), відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язана неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованою, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Разом з тим, ОСОБА_4 , діючи в порушення вищевказаного законодавства, маючи не зняту та не погашену судимість за ст. 185 КК України, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила новий умисний злочин.
Так, 13.06.2025 близько 07 год. 59 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину «Фреш Маркет», де здійснює підприємницьку діяльність ТОВ «Смактрейд», за адресою: м. Хмельницький, вул. Інститутська 14, та де ОСОБА_4 проходила стажування з метою подальшого працевлаштування, прийняла рішення про вчинення крадіжки чужого майна з метою власного збагачення.
За таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України.
У вчиненому щиро розкаялася та просила суворо не карати.
Також обвинувачена ОСОБА_4 не заперечила розмір процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
Представник потерпілого ТОВ «Смактрейд» ОСОБА_6 у судовому будь-яких претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 не висловив, роз`ясненим правом на звернення із цивільним позовом в межах кримінального провадження не скористався.
З`ясувавши позицію учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюють ся, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Кримінальне провадження розглянуте згідно з вимогами ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_10 ( ОСОБА_8 ) слід кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто вона вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, винуватість у якому доведена поза розумним сумнівом.
Згідно із довідкою КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я від 20.06.2025 ОСОБА_4 перебуває з 2013 року на профілактичному спостереженні лікаря-нарколога у зв`язку із епізодичним вживанням алкоголю.
Обвинувачена на момент вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждала, не страждає на такі і в теперішній час.
Тому суд визнає її осудною та такою, яка підлягає кримінальній відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
При призначенні покарання суд згідно із ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують їй покарання.
Згідно з положеннями статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Як випливає із законодавчих приписів, значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й справедливістю.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 січня 2024 року у справі №722/594/22 вказала: виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу.
Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів.
З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.
При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке є тяжким корисливим злочином проти власності, особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, є особою молодого віку, одружена, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання та місцем служби характеризується посередньо, раніше неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів проти власності.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій є щире каяття, при якому обвинувачена продемонструвала готовність понести заслужене покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд не встановив.
Аналізуючи обставини кримінального правопорушення, суд ураховує відомості про особу ОСОБА_4 , наявність однієї встановленої судом обставини, яка пом`якшує обвинуваченій покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, неодноразові засудження обвинуваченої за вчинення крадіжок до мінімальних покарань, які не стали стримуючими приписами від повторного вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення. Указане свідчить про відсутність у неї намірів ставати на шлях виправлення та утриматися від подальшої будь-якої протиправної, у тому числі кримінально караної діяльності.
З урахуванням викладених обставин, беручи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, особу винної, усі в сукупності обставини кримінального провадження та їх поєднання, обставину, яка пом`якшує обвинуваченій покарання, суд вважає призначити ОСОБА_4 покрання вище мінімальної межі, визначеної санкцією ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 5 (п`ять) місяців, яке слід відбувати реально, що відповідає тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, буде необхідним і достатнім як для її виправлення, так і для попередження нових злочинів. Таке покарання, на думку суду відповідає принципам індивідуалізації покарання та основним засадам призначення покарання, визначеним ст.ст.50, 65 КК України та є справедливим.
Обставин, які б давали суду можливість прийти до висновку про застосування до призначеного покарання положень ст.ст. 75,76 КК України, тобто звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням, суд не установив.
Призначення обвинуваченій менш суворого покарання чи звільнення її від його відбування з випробуванням, не призведе до досягнення його мети, передбаченої ст.50 КК України, оскільки незважаючи на призов на військову службу, ОСОБА_4 вчинила аналогічне кримінальне правопорушення, за яке уже була засуджена та за вчинення якого частково відбула покарання.
Згідно із ч.3 ст.81-1 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
ОСОБА_4 ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 14.01.2025, відповідно до ст. 81-1 КК України умовно-достроково звільнена від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11.01.2024 для проходження військової служби за контрактом з невідбутою частиною покарання 1 рік 08 місяців 16 днів.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
У силу ч.2 ст.71 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є особливо тяжким злочином, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років. При складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі.
Зважаючи на те, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення після ухвалення вироку та до повного відбуття покарання, їй на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11.01.2024, яким її засуджено за ч. 4 ст. 185, ст.69 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
Для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої до набрання вироком законної сили до неї слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня із покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.
Цивільний позов потерпілою стороною не заявлений.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.
Відповідно ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11.01.2024 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня приведення вироку до виконання її затримання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили застосувати у виді домашнього арешту який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, окрім оголошення сигналу «повітряна тривога» та необхідності звернення до медичного закладу за медичною допомогою та покласти на обвинувачену ОСОБА_4 такі обов`язки:
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до уповноваженого органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України (у разі наявності)
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_11