Справа № 221/8246/19
Провадження № 1-в/204/1179/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі справу за поданням сектору №36 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Чечелівського районного суду міста Дніпра надійшло вищевказане подання.

В обґрунтування подання зазначено, що 17.11.2021 року Волноваським районним відділом пробації № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Донецькій області (нині сектор 36 філії ДУ «Центр пробації» у Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях) було отримано вирок Волноваського районного суду Донецької області від 28.09.2021, який набрав законної сили та був прийнятий до виконання. Цього ж дня засудженому було направлено виклик до відділу пробації для постановки на облік та роз`яснення прав та обов`язків, порядок та умови відбування покарання у виді виправних робіт. 12.12.2022 до Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області було направлено подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів. 05.12.2023 року стосовно ОСОБА_4 було заведено ОРС № 55-769. 07.03.2025 та повторно 19.05.2025 було направлено подання до Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді виправних робіт на підставі ч. 2 ст. 389 КК України. 03.06.2025 до сектору пробації надійшла інформація з Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області від 30.05.2025 про те, що у наведених фактах відсутні ознаки будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого статтями КК України. Станом на 03.06.2025 року ОСОБА_4 на зв`язок із співробітниками сектору пробації не виходив. На теперішній час відсутня інформація щодо вчинення нових кримінальних правопорушень та притягнення до адміністративної відповідальності. Враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України строки давності виконання обвинувального вироку Волноваського районного суду Донецької області від 28.09.2021 року закінчились.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення подання.

Представник органу пробації та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, суд провів судове засідання без участі осіб, які були належним чином повідомлені та не з`явилися в судове засідання.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК України, має право вирішувати питання про усякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ст. 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Згідно з ч.1, 3 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

На підставі ч.4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин.

Вказані положення свідчать, про те, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Існування в Кримінальному кодексі України цього виду звільнення від відбування покарання обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що не вчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.

Загальними умовами, за яких особа, крім тих, що засуджені за злочини, передбачені ст. ст. 437-439 і ч. 1 ст. 442 КК України, або за інші злочини до довічного позбавлення волі, звільняється від відбування покарання відповідно до ст. 80 КК України, є: закінчення зазначених у ч. 1 ст. 80 КК України строків; не вчинення протягом цих строків нового злочину; не ухилення засудженого від відбування покарання.

Отже, тривалість строків давності, передбачених, зокрема, п.1-5 ч. 1 ст. 80 КК України, диференціюється залежно від тяжкості вчиненого злочину, а також виду та міри призначеного судом покарання, у тому числі остаточного покарання за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків та початком перебігу строку давності є день набрання чинності обвинувальним вироком, який встановлюється кримінальним процесуальним законодавством.

Правила звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, встановлені правилами ст. 80 КК України, стосуються як основного, так і додаткового покарання.

Судом встановлено, що вироком Волноваського районного суду Донецької області від 28.09.2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.1 ст.122 КК України, та призначено покарання у виді 2 (двох) років виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 20% в дохід держави. Вказаний вирок набрав законної сили 28.10.2021.

Факту ухилення ОСОБА_4 від відбування покарання не встановлено.

Згідно довідки УІАП ГУНП в Донецькій області від 07.02.2025, вбачається, що нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності засуджений не вчинив, що виключає можливість переривання перебігу давності виконання обвинувального вироку з огляду на положення ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості.

Таким чином, наведені обставини свідчать, що дворічний строк давності виконання покарання призначеного вироком Волноваського районного суду Донецької області від 28.09.2021 за ч. 1 ст. 122 КК України, у вигляді 2 (двох) років виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 20 % в дохід держави, відповідно до приписів п.1 ч.1 ст. 80 КК України, сплив 28.10.2023 року.

Наведений висновок підтверджується правовою позицією Верховного Суду України щодо застосування ст. 80 КК України. Так, правовим висновком Верховного Суду України, наведеному у постанові від 24.12.2015 року у справі № 5-324кс15, передбачено, що стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки подання органу пробації про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку знайшло своє обґрунтування в судовому засіданні, останнє підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.152 КВК України, ст.ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання сектору №36 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Волноваського районного суду Донецької області від 28 вересня 2021 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Суддя ОСОБА_1