Справа №127/1618/26
Провадження №1-кс/127/766/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 , про продовження в межах кримінального провадження №0000095 від 02.04.2025 строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань, Тиврівського району, Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий у кримінальному провадженні слідчий СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що відділом розслідування кримінальних проваджень за участю дітей слідчого управління ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2025 за № 0000095, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 30.03.2025, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходився в будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм братом ОСОБА_9 , з яким упродовж тривалого часу перебував у напружених стосунках через конфліктні ситуації та особисту неприязнь.

Так, перебуваючи у приміщенні вищезазначеного будинку, 30.03.2025, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 відбувся черговий конфлікт через особисту неприязнь, у ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, посягаючи на життя та здоров`я іншої особи, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , маючи при собі стартовий пістолет марки «ZORAKI», модель «M- 906-T», здійснив один прицільний постріл в голову ОСОБА_9 , від якого останній помер на місці.

Смерть ОСОБА_9 настала від вогнепального кульового пошкодження голови.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, з метою приховати факт вбивства та уникнути кримінальної відповідальності, перемістив труп ОСОБА_9 до вигрібної ями, розташованої на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та приховав його там.

Під час огляду місця події 27.11.2025 о 10:35 год. в каналізаційному люку на території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено тіло ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

За підозрою у вчинені злочину затримано в порядку статті 615 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 28.11.2025 повідомлено про підозру вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчий в клопотанні вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема:

- оглядом місця події від 27.11.2025, у ході якого виявлено труп ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті;

- оглядом трупа ОСОБА_9 від 27.11.2025;

- обшуком за місцем проживання ОСОБА_4 від 27.11.2025 під час якого вилучено предмет, схожий на гранату, який розряджений ВТС, предмет, схожий на запал з маркуванням FUZE M 213 COP17A 032-010, предмет, схожий на корпус гранати з маркуванням DAZ19C030-004;

- протоколом затримання ОСОБА_4 від 27.11.2025, у ході якого під час особистого обшуку виявлено та вилучено стартовий пістолет марки «ZORAKI», модель «M- 906-T»;

- слідчим експериментом від 10.12.2025 за участі підозрюваного ОСОБА_4 ;

- вилученими речовими доказами.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, що виправдовує необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань, кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, суду та незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Постановою керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_10 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 28.02.2026.

Крім того, на даному етапі досудового розслідування, продовжують існувати ризики визначені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України).

Даний ризик доводиться тими обставинами, що ОСОБА_4 , розуміючи, що йому, у разі доведення вини, загрожує покарання у виді позбавлення волі, може залишити своє місце проживання і переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, ОСОБА_4 може переховуватися як у межах державного кордону, так і на тимчасово окупованих територіях та за кордоном.

Так, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2025 року № 1031, чоловіки віком від 18 до 22 років мають право безперешкодно перетинати державний кордон під час дії воєнного стану.

2) Підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Даний ризик доводиться тим, що ОСОБА_4 надано копії матеріалів кримінального провадження, де зазначені анкетні дані та адреси проживання свідків, що не виключає тиск підозрюваного на них та може позбавити орган досудового розслідування можливості зібрати та надати суду належні, достатні та допустимі докази.

Крім того, враховуючи, що потерпілою у провадженні є матір ОСОБА_4 , тому підозрюваний може незаконно впливати на неї, викликаючи жаль, співчуття з метою виправдання своєї поведінки.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

1) особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість злочину, міру можливого покарання та особу підозрюваного;

2) особисту поруку неможливо застосувати, враховуючи те, що в ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

3) заставу неможливо застосувати, враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину пов`язаного з насильством, що виключає можливість застосування вказаного запобіжного заходу;

4) домашній арешт не є ефективним, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 проживає з матір`ю, яка є потерпілою у кримінальному провадженні та буде допитана під час судового розгляду. Крім того, враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваного покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу існує ймовірність того, що підозрюваний може вчиняти дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках вказаного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

У зв`язку із цим, існує необхідність прожовження застосування до підозрюваного ОСОБА_4 забіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також беручи до уваги наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, виникла необхідність у продовжені строку вказаного запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування.

Таким чином слідчий за погодженням з прокурором просив суд, продовжити строк застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави, у межах строку досудового розслідування, тобто до 28.02.2026.

З огляду на зазначене, слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила продовжити строк тримання підозрюваного під вартою, оскільки заявлені ризики не зменшились, а виконати необхідні слідчі та процесуальні дії у встановлений строк неможливо. З огляду на викладенні обставини просила клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 , підозрюваний ОСОБА_4 , законний представник ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення вимог клопотання.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного його захисника, законного представника та потерпілої, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відділом розслідування кримінальних проваджень за участю дітей слідчого управління ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2025 за № 0000095, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

28 листопада 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року по справі №145/462/25 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань, Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, студента 1-го курсу Вінницького державного педагогічного університету ім. Михайла Коцюбинського, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 26 січня 2026 року (включно) без визначення застави.

Постановою керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_10 від 19.01.2026 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000095 від 02.04.2025 до трьох місяців, тобто до 28.02.2026.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурором, слідчим буде доведено, що обставини, зазначені у ч. 3 названої статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, зокрема, якщо заявлені ризики не зменшилися, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року по справі №145/462/25, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, встановлено наявність ризиків передбачених статтею 177 КПК України, а саме, як зазначено у вказаній ухвалі «…….Також слідчий суддя вважає наявними та доведеними ризики, передбачені п.п. 1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України………»

Суд бере зазначене до уваги та вказує, що на дату розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою ризики констатовані ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року по справі №145/462/25 не зменшилися та продовжують існувати, оскільки усвідомивши невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі на можливий тривалий строк такого позбавлення, ОСОБА_4 при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від слідчого, прокурора та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання суду сама по собі суворість покарання за інкримінований злочин може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі персональні дані свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Проаналізувавши зміст поданого клопотання та додані до нього документи слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки це підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також суд звертає увагу, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактичні обставини, які зазначив у клопотанні слідчий та вказав в судовому засіданні прокурор, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

З огляду на викладене суд констатує, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підозра, в розумінні закону є обґрунтованою.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

В той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

В той же час, в силу ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуюче викладене та те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави. За наведених обставин, не визначення підозрюваній особі застави на даному етапі кримінального провадження, буде відповідати завданням кримінального судочинства.

Також суд враховує, щопостановою керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_10 від 19.01.2026 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000095 від 02.04.2025 до трьох місяців, тобто до 28.02.2026.

При цьому, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , застосований ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року по справі №145/462/25 закінчується 26 січня 2026 року, однак як пояснив у судовому засіданні прокурор, завершити досудове розслідування до вказаного терміну не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні на даний час необхідно отримати ще ряд доказів, які можуть бути використані у подальшому під час судового розгляду та перевірити вже отримані докази.

Проведення вищевказаних процесуальних та слідчих дій має важливе значення для повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування даного кримінального провадження, отримання належних та допустимих доказів, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки.

На підставі викладеного, слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також особу підозрюваного, який на час розгляду клопотання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Також, судом враховано особливості та заплановану тривалість досудового слідства, пов`язану з необхідністю додаткового часу для проведення слідчих дій та неможливістю у зв`язку з цим проведення всіх необхідних слідчих дій, які в свою чергу свідчать про наявність однієї з підстав для продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Суд звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання вищевказані ризики, що встановлені ухвалою суду про застосування запобіжного заходу не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_4 в місцях попереднього ув`язнення, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наявність обставин, які можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який на даному етапі досудового розслідування відсутні.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.02.2026 року, включно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 199, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.02.2026 року, включно.

Встановити строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою підозрюваного до 28.02.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя