Провадження №1-кп/447/170/26
Справа №447/167/26
У Х В А Л А

27.01.2026 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Миколаїв Львівської області в межах кримінального провадження № 0000473 від 02.10.2025 клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, Львівської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, особа з інвалідністю ІІ групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 31.05.2022 за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 27.12.2024 по закінченню терміну відбуття покарання, стосовно якого на даний час в Миколаївському районному суді Львівської області розглядається обвинувальний акт за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, -

з участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

встановила:

У провадженні Миколаївського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 терміну дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з визначенням застави, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились і не зникли, а строк тримання під вартою обвинуваченого спливає.

Подане клопотання мотивує тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке Законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти, неодружений, дітей на утриманні не має, в якого відсутні стійкі соціальні зв`язків, а тому є підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може переховуватися від органу досудового розслідування або від суду, свідчить те, що санкція вчиненого ним кримінального правопорушення передбачає позбавлення волі від семи до десяти років, окрім того, підозрюваний ОСОБА_3 неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, відповідно раніше судимий, а саме: вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 31.05.2022, за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненому 27.12.2024 року по закінченню терміну відбуття покарання та стосовно якого скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до Миколаївського районного суду Львівської області. Відповідно це вказує на те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, підозрюваний неодружений, на утриманні дітей чи осіб похилого віку не має, що свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що слідством могли бути не встановлені інше нерухоме майно, інше володіння підозрюваного, де останній міг сховати окремі речі, які матимуть значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, як от гроші, які були у потерпілої.

Наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, шляхом переконання їх відмовитися давати свідчення, надати інші або змінити їх взагалі, свідчить те, що в ході досудового розслідування не допитано усіх свідків вчиненого кримінального правопорушення, а саме мешканців під`їзду по АДРЕСА_2 . Викладені обставини свідчать, що підозрюваний може впливати на свідків, потерпілу в кримінальному провадження, в тому числі із застосуванням фізичного насильства.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_3 надалі буде вживати заходи спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальне правопорушення, в тому числі пов`язані з незаконним впливом на свідків, показання яких мають важливе значення для доведеності вини останнього.

Наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення - це підтверджується тим, що підозрюваний неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, відповідно раніше судимий, а саме: вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 31.05.2022, за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненому 27.12.2024 року по закінченню терміну відбуття покарання та стосовно якого скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до Миколаївського районного суду Львівської області та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави, яку було внесено його матір`ю, на шлях виправлення не став, а знову вчинив умисний, корисливий злочин.

Окрім того, прокурор зазначив, що підозрюваний ОСОБА_3 діяв в умовах воєнного часу, достовірно знаючи про воєнні дії на території України, така зухвалість і кримінально-протиправна поведінка підозрюваного свідчить про неможливість зробити для себе належних висновків та припинити вчиняти кримінальні правопорушення, належним чином виконувати процесуальні обов`язки підозрюваного, нехтування останнім нормами права та моралі, легковажне і помилкове усвідомлення про недієвість правоохоронних органів щодо припинення його злочинної діяльності.

Відповідно, застосування до підозрюваного ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, оскільки обставини вчинення ним кримінального правопорушення свідчать про неможливість застосування до нього запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 179 і 181 КПК України, тобто особистого зобов`язання і домашнього арешту, так як вищевикладені обставини в їх сукупності вказують на те, що у разі застосування до нього вказаних запобіжних заходів такі ним з високою ймовірністю можуть бути порушені.

Крім того, з огляду на вказане, а також з огляду на неможливість передати підозрюваного ОСОБА_3 на особисту поруку іншим особам з огляду на відсутність таких осіб, які б висловили згоду на надання суду відповідного письмового зобов`язання, застосування запобіжного заходу, передбаченого ст. 180 КПК України до підозрюваного є неможливим.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Обвинувачений та захисник стосовно заявленого клопотання заперечили, просили застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст.183КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Судом враховуються положення ст.178 КПК України, згідно з якими суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, визначенні даною статтею, зокрема вік обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, рід занять, тяжкість злочину та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_3 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Стосовно доводів захисника, суд зазначає, що запобіжний захід у вигляді застави не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки не запобігатиме настанню ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При вирішенні питання про продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: спроби переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. Суд також враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, особу обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження, мотиви, викладені в клопотанні прокурора, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Таким чином, наведені прокурором у судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на даний час не змінилися.

Стосовно ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, суд зазнчачає, що прокурор не довів його наявність, оскільки не зазначив жодного документу та/або речі, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які обвинувачений міг знищити, сховати або спотворити.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відтак саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченою ОСОБА_3 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи, суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому.

Згідно зі ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 02.12.2025 обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 29.01.2026 включно з визначенням застави у розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який є непрацевлаштованим, неодруженим, тяжкості інкримінованого їй діяння, віку та стану його здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, які, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Відтак, суд вважає за можливе визначити обвинуваченому заставу у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в свою чергу, гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є завідомо непосильним для нього.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 27.03.2026 включно, із утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 20.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) грн.

У випадку внесення застави, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

-прибувати до визначеної службої особи - слідчого, прокурора або суду із визначеною періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватись від спілкуваня із потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну (у разі їх наявності/відновлення).

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків застава звертається в дохід держави..

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1