ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2500/24 Номер провадження 11-кп/814/961/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 захисників в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 грудня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000281 від 15.04.2023, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 149 та ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 149 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 149 КК України, задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у реабілітаційному центрі ГО "Нове небо" за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Катерини Білокур (раніше Шишкіна) буд. 30-А, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, починаючи з 02.12.2025 по 30.01.2026 включно.

Визначено обвинуваченому ОСОБА_8 розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Цією ж ухвалою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 на 60 днів із визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., а також продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_10 на строк 2 місяці в нічний час доби з 22-00 год. до 06-00 год.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна чи без такої. А саме ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 149 КК України, - в організації та безпосередньому вербуванні, переміщенні, переховуванні й передачі людини з метою експлуатації, з використанням примусу, обману потерпілого, його уразливого стану, вчиненому щодо кількох осіб, повторно, організованою групою, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

Також, районний суд врахував, що ОСОБА_8 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, має задовільний стан здоров`я, але до затримання не працював й не мав легальних джерел доходу, не одружений, з його слів має дитину, яка проживає окремо з матір`ю. ОСОБА_8 до затримання не проживав з батьками за місцем своєї реєстрації у м. Полтава, фактично проживав у реабілітаційному центрі ГО "Нове небо" за адресою: м.Кременчук, вул. Катерини Білокур (раніше Шишкіна), буд.30-А, де за змістом обвинувального акту було вчинено злочин, тобто відсутність стійких соціальних зв`язків та відсутність легальних джерел доходу.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 захисники в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просять ухвалу суду скасувати та обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, за адресою проживання: АДРЕСА_1 , встановивши для нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

На обґрунтування апеляційних вимог посилаються на те, що місцевим судом не враховано відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, жоден із ризиків, не доведений прокурором будь-якими належними та допустимими доказами та ризики на які фактично, посилається сторона обвинувачення у клопотанні - не існує.

Вказують, що місцевий суд не взяв до уваги, що мати обвинуваченого, страждає на ряд хронічних хвороб, які значно загострились після звістки про обвинувачення її сина у кримінальному провадженні. Хвора матір, враховуючи складні діагнози, не може самостійно доглядати за собою, вести господарство, самостійно пересуватися та позбавлена можливості у разі «тривоги», враховуючи «воєнний стан» в Україні, спуститися в укриття, оскільки проживає на 9 поверсі, а інші особи, які можуть утримувати батьків відсутні.

Звертають увагу, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , разом зі своїми батьками, а не як значиться у клопотанні сторони обвинувачення за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки за даною адресою ОСОБА_8 проживав виключно проходячи реабілітацію в ГО «Нове небо», де в подальшому був задіяний до волонтерської діяльності та благодійної роботи центру, дана обставина повністю підтверджується інформацією викладеною у характеристиці від 09.01.2024, виданої на ім`я ОСОБА_8 за підписом голови правління ГО «Нове небо» ОСОБА_11 .

Також зазначають, що місцевим судом не враховано, що захисниками у судовому засідання подано до суду свідоцтво про народження ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 від 19.10.2013, згідно з якого ОСОБА_8 значиться батьком, а також, навіть допитані потерпілі у судовому засіданні, неодноразово підтверджували факти, які свідчать, що ОСОБА_8 , піклувався про сина та тісно з ним спілкувався. Враховуючи, що ОСОБА_8 , приймав участь у вихованні сини та допомагав в його утриманні, колишня дружина ніколи не зверталася стосовно стягнення аліментів.

Крім того вказують, що досліджений у судовому засіданні відеоматеріал обшуку будинку по АДРЕСА_2 , показує в цілому, що будинок та подвір`я, були відчинені, що спростовує обвинувачення в частині утримання та позбавлення волі потерпілих, а також на момент обшуку в даному будинку було понад 20 осіб, які на камеру правоохоронним органам повідомляють, що перебувають у даному центрі добровільно і їх ніхто не утримує проти їх волі.

Зазначають, що не дивлячись на те що обвинувачений має сталі соціальні зв`язки, але визначення застави у розмірі 242 240 гри. є не співмірною та непосильною сумою для батьків пенсіонерів, які потребують догляду та утримання від сина.

Позиції учасників судового провадження.

Учасники провадження до апеляційного суду не з`явилися, звернулися із заявами про здійснення розгляду без їх участі.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000281 від 15.04.2023, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 149 та ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 149 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 149 КК України.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке ухвалою районного суду задоволено 02.12.2025.

Не погоджуючись з даним рішенням, адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 захисники в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 звернулися до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Так ОСОБА_8 може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, з огляду на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до положень ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином (ч. 3 ст. 149 КК України); незаконно впливати на свідків та потерпілих в кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, так як єдиним джерелом доходу ОСОБА_8 являється передача осіб з числа соціально-незахищених верств населення до трудової експлуатації, а тому останній може продовжити вчиняти нові злочини, пов`язані із передачею осіб в експлуатацію.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування та до цього часу, не перестали існувати.

Крім того, надано оцінку відомостям про особу ОСОБА_8 , який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має задовільний стан здоров`я, але не працює й не має легальних джерел доходу, не одружений, з його слів має дитину, яка проживає окремо з матір`ю. ОСОБА_8 не проживав за місцем своєї реєстрації у м. Полтава, фактично проживав у реабілітаційному центрі ГО "Нове небо" за адресою: м. Кременчук, вул. Катерини Білокур (раніше Шишкіна), буд. №30-А, де за змістом обвинувального акту було вчинено злочин, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків та відсутність легальних джерел доходу у ОСОБА_8 .

Вказано, що характеристики ОСОБА_8 стосуються його дитинства або попереднього місця роботи у молоді роки, або надані ГО "Нове небо", тобто керівництвом організації, де за змістом обвинувального акту було вчинено злочин. ОСОБА_8 впадав в залежність від вживання наркотичних речовин, а тому проходив реабілітацію в ГО "Нове небо", де в подальшому і залишився проживати. Тому суд критично віднісся к поданим стороною захисту характеристикам на ОСОБА_8 як до не актуальних на теперішній час або як до виданих зацікавленими особами.

В той же час, подана на ОСОБА_8 характеристика з ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», лише вказує на виконання ним режиму попереднього ув`язнення під час обраного щодо нього запобіжного заходу тримання під вартою, що є його обов`язком.

Судом також спростовано твердження сторони захисту про необхідність ОСОБА_8 утримувати хвору мати в період воєнного стану, оскільки до затримання обвинувачений з нею фактично не проживав, перебував у іншому місті, а також не працював, а відповідно не мав легальних джерел доходу для утримання її чи себе.

За наведених обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а стороною захисту не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотному.

Колегія суддів звертає увагу, що обвинуваченому обраний альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в мінімально можливому розмірі, що передбачений за вчинення особливо тяжкого злочину (п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України).

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду та повернення до протиправної діяльності обвинуваченим ОСОБА_8 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилитися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 захисників в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 грудня 2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4