Провадження № 1-кп/947/1180/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2025 року Київський районний суд м. Одеси, в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000848 від 01.07.2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської обл., із середньою освітою, українця, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-06.02.2025 Київським районним судом м. Одеси за вчинення кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 358 КК України, до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки;

-30.07.2025 року Київським районним судом міста Одеси за ст. 390-1 КК України, до покарання у виді обмеження волі (один) рік. На підставі ст.71,72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2025 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) років 1 (один) місяць;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_4 систематично в період часу з 16.11.2025 по 22.06.2025, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинював по відношенню до своєї тещі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 психологічне насильство, яке виразилось у висловлюваннях нецензурною лайкою, образах, погрозах фізичною розправою, що призвело до погіршення якості життя останньої та завдало їй психологічних страждань.

Так, 16.11.2024 у 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, вчинив відносно своєї тещі ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, яке полягало в образах, нецензурної лайки та погрозах фізичною розправою на адресу останньої, у зв`язку із чим ОСОБА_4 відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2024 у справі № 947/37143/24 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, 29.01.2025 о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, повторно вчинив відносно своєї тещі ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, яке полягало в образах, нецензурної лайки та погрозах фізичною розправою на адресу останньої, у зв`язку із чим ОСОБА_4 відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2025 у справі № 947/4680/25, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, 12.05.2025 о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, вчинив відносно своєї тещі ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, яке полягало в образах, грубої нецензурної лайки на адресу останньої, у зв`язку із чим ОСОБА_4 відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2025 у справі № 947/17872/25 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУПАП України, за вчинення домашнього насильства.

Будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, ОСОБА_4 висновків для себе не зробив, та 22.06.2025 о 20 годині 00 хвилин, знаходячись за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , знов ображав свою тещу ОСОБА_5 , нецензурно лаявся на її адресу, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого остання звернулася з заявою до органів поліції про притягнення ОСОБА_4 до передбаченої законодавством кримінальної відповідальності.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. в ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні; також, згідно ст. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисна поведінка, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, була криміналізована, здійснено криміналізацію систематичного a саме домашнього насильства.

Як вбачається із вказаного, кожного разу окремо, а саме 16.11.2024 у 12:30 год. 29.01.2025 о 20:00 год. 12.05.2025 о 21:30 год. перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій вчиняв відносно тещі ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, яке виразилось у висловлюваннях нецензурною лайкою, образах, погрозах фізичною розправою, за що ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні ряду адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1.ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Однак, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, ОСОБА_4 висновків не зробив та знов 22.06.2025 о 20:00 годині вчинив відносно своєї тещі ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилося у висловлюваннях на адресу потерпілої нецензурною лайкою, погрозах фізичної розправи, образах, приниженнях, що з огляду на кількість вчинених правопорушень впродовж певного періоду часу, виразилось в систематичному домашньому насильстві психологічного характеру з боку ОСОБА_4 по відношенню до тещі ОСОБА_5 , яке призвело до погіршення якості життя останньої та завдало їй психологічних страждань.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками - вчинення умисного систематичного психологічного насильства щодо особи з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої особи.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєних ним злочинів, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: він дійсно, неодноразово сварився зі своєю тещей, яка втручалася в його відносини з дружиною, але на теперішній час він більш не має наміру продовжувати сваритися з тещою, або дружиною. У вчиеному кається, просив суворо його не каратию.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , матеріалів характеризуючи його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України за кваліфікуючими ознаками вчинення умисного систематичного психологічного насильства щодо особи з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченогоОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.

Зогляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у психіатра та нарколога не значиться, раніше неодноразово судимий, покарання не відбув, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення не став, враховуючи обставини які обтяжують покарання обвинуваченого, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 , його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджено вироком Київського районного суду міста Одеси від 30.07.2025 року за ст.390-1 КК України, на підставі ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік один місяць позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Тому, з огляду на те, що ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України до постановлення у відношенні нього попереднього вироку, тому остаточне йому покарання має бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Крім того, призначення покарання ОСОБА_4 без застосування вимог ст.ст.69,75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395,615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 2 (два) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням за цим вироком менш суворе покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 30.07.2025 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 2 (два) місяців.

Запобіжний захід у вигляді особистого забов`язання обраний відносно ОСОБА_4 , терміном до 10.10.2025 року, залишити без змін.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 в порядку виконання вироку.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1