Справа № 202/6496/25
Провадження № 1-кс/202/6040/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , представника заявника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра скаргу представника заявника ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_4 , порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000223 від 15.10.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра в якій заявник просить визнати бездіяльність слідчого СВ Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровської області, уповноваженого на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000223 від 15.10.2024, та бездіяльність прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра, уповноваженого на здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого в ході обшуку 09.07.2025 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , майна (грошових коштів в сумі 20000 євро) його володільцю та власнику ОСОБА_7 , продовжуваною, що має триваючий характер, та такою, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 171 КПК України. Постановити ухвалу, якою зобов`язати уповноважених у кримінальному провадженні № 0000223 від 15.10.2024 слідчого СВ Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровської області та прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра повернути володільцю та власнику ОСОБА_7 тимчасово вилучене 09.07.2025 під час обшуку квартири АДРЕСА_1 майно, а саме: грошові кошти в сумі 20000 євро.

В обґрунтування вказаної скарги зазначено, що 09.07.2025 старшим слідчим СВ Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 у межах кримінального провадження № 0000223 від 15.10.2024 за ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 04.07.2025, проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 з родиною. У ході обшуку вилучено: 6000 доларів США; 95 000 гривень; 20 000 євро. При цьому 20 000 євро належать співвласнику квартири ОСОБА_7 , що підтверджується банківськими квитанціями про отримання коштів та купівлю валюти. Вказані кошти він отримав як батько загиблого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_9 у вигляді грошового забезпечення та одноразової допомоги у зв`язку зі смертю сина. Документальні підтвердження (довідки, свідоцтво про смерть, банківські квитанції) долучені.

Незважаючи на надані докази законного походження, кошти були вилучені. При цьому ОСОБА_4 не має жодного процесуального статусу у провадженні; ухвалою суду дозволялося вилучення виключно коштів, отриманих як неправомірна вигода у доларах США, а не в євро; клопотання про арешт вилучених 20 000 євро не подавалося, арешт не накладався; за ст. 98 КПК України ці кошти не є знаряддям злочину, предметом неправомірної вигоди чи речовими доказами.

Таким чином, 20 000 євро є тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України) та підлягають негайному поверненню законному власнику - ОСОБА_7 , який є інвалідом 3 групи та потребує коштів для лікування.

Бездіяльність слідчого та прокурора, що полягає у неповерненні вилученого майна, є протиправною, триваючою та такою, що порушує право власності ОСОБА_7 відповідно до ст. 169 КПК України. З огляду на це, строк для оскарження такої бездіяльності не пропущено, оскільки вона має триваючий характер.

У судовому засіданні власника майна ОСОБА_4 , та її захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 скаргу підтримали та підтвердила доводи, викладені в ній, просила скаргу задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги.

Слідчий в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 від 04.07.2025 у справі № 202/6496/25 (провадження № 1- кс/202/4995/2025), якою задоволено клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення чорнових записів, мобільних телефонів, сім-карток, за допомогою яких зв`язались співучасники злочину, банківських платіжних карток, грошових коштів, отриманих в якості неправомірної вигоди, грошових коштів у готівковій та електронній формах, отриманих в результаті здійснення незаконної діяльності; медичної документації (медичні картки, виписні епікризи, виписки, направлення, журнали відвідувань, інші

Відповідно до протоколу обшуку, проведеного 09.07.2025, в указаній квартирі вилучено грошові кошти: - долари США (59 купюр номіналом 100 доларів США, 2 купюри номіналом 50 доларів США), всього 6000 доларів США; - гривні (36 купюр номіналом 1000 грн, 114 купюр номіналом 500 грн, 10 купюр номіналом 200 грн), всього 95000 гривень; - євро (400 купюр номіналом 50 євро), всього 20000 євро.

Незважаючи на наявні документальні підтвердження законного походження грошових коштів у розмірі 20000 євро, які були виявлені в указаній квартирі, та їх належність пану ОСОБА_7 , вони були слідчим вилучені.

Водночас, у рамках кримінального провадження № 000022, внесеного в ЄРДР 15.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, і на теперішній час, через місяць та десять днів досудового розслідування пані ОСОБА_4 , за місцем проживання якої слідчим ініційовано обшук квартири, а ухвалою слідчого судді від 04.09.2025 надано дозвіл на такий обшук, не має жодного процесуального статусу, їй не повідомлялося про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, або іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим вона не набула процесуального статусу підозрюваної.

Також із фабули, яка викладена в ухвалах слідчого судді від 04.07.2025, вбачається, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України, який розслідується, вчинено ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , та те, що слідчого цікавили виключно грошові купюри в доларах США як предмет злочину, а фактично в квартирі ОСОБА_4 також вилучено грошові кошти в євро в сумі 20000 євро, які належать ОСОБА_7 ..

При цьому вилучені слідчим в квартирі 20000 євро виключно належать ОСОБА_7 , який є співвласником вказаної квартири та прописаний у ній, що підтверджується доданою до скарги копією свідоцтва про право власності на квартиру за вказаною адресою.

Водночас, ОСОБА_7 не був присутнім при проведенні слідчим обшуку, жодного відношення до вказаного кримінального провадження немає, до подій та обставин розслідуваного злочину не має жодної причетності, ніякого статусу пана ОСОБА_7 у цьому провадженні не існує.

Належність грошових коштів у сумі 20000 євро пану ОСОБА_7 підтверджується квитанціями з банку про отримання коштів та квитанціями про купівлю євро, копії яких додано до цієї скарги. Ця сума у 20000 євро зберігалася ОСОБА_7 у вказаній квартирі з відома сестри ОСОБА_4 в сумці синього кольору в ніше під ліжком у дальній спальній разом із паперовими квитанціями, які підтверджували законність походження грошей та купівлю на них валюти у сумі 20000 євро.

Таким чином, з урахуванням місця зберігання грошових коштів, разом з відповідними квитанціями, на думку слідчого судді, представником власника майна доведено законність походження вказаних грошових коштів.

Також слідчий суддя враховує, що відповідно до копії протоколу обшуку від 09.07.2025 на окремому аркуші (сторінка 6) ОСОБА_4 додала свої зауваження, де відразу ще під час обшуку пояснила походження 20000 євро, відзначивши, що ці кошти належать її брату ОСОБА_7 як виплати держави у зв`язку із загибеллю сина- військовослужбовця.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що грошові кошти у сумі 20000 євро (400 купюр номіналом 50 євро), які вилучені слідчим 09.07.2025 в рамках цього кримінального провадження в квартирі у ОСОБА_4 , в якій також прописаний та мешкає ОСОБА_7 , не відповідають критеріям, зазначеним у частині 1 статті 98 КПК України, тобто вони не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди, не містять інші відомості, які можуть бути використані органом досудового розслідування як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження № 0000223 від 15.10.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Вони не є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, не є грошима, набутими кримінально протиправним шляхом.

Водночас, прокурор у судовому засідання також не підтвердив належними доказами, що грошові кошти відповідають індивідуальним ознакам, які вказані в ухвалі про проведення обшуку, що не дає підстав вважати, що дозвіл на їх вилучення наданий прямо в ухвалі слідчого судді про проведення обшуку. Арешт на вилучене майно не накладений.

Частиною 5 статті 171 КПК України встановлено строки подання клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна, яке повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Проте арешт на вказані грошові кошти не накладався.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був вилучений стороною кримінального провадження, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що утримання органом досудового розслідування речей, правомірно належних особі на праві приватної власності, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За наявних фактичних обставин та на підставі матеріалів судового провадження, судом встановлено, що грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку за адресою: квартира АДРЕСА_1 , належать ОСОБА_7 . При цьому органом досудового розслідування не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження наявності підстав для подальшого обмеження конституційного права власника на володіння, користування та розпорядження зазначеним майном. Водночас, у передбачений законодавством строк відповідне клопотання про накладення арешту на майно до суду не подавалося. З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість задоволення поданої скарги, оскільки подальше утримання вилученого майна без належного правового обґрунтування є необґрунтованим та таким, що порушує майнові права власника, в зв`язку з чим скарга підлягає частковому задоволенню.

Що стосується вимог про визнання незаконною постанови про закриття кримінального провадження, то слідчий суддя виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Отже, до повноважень слідчого судді не відносить винесення ухвал про визнання незаконною бездіяльність слідчого. Тому в цій частині скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 303, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати уповноваженого слідчого СВ Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровської області та прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000223 від 15.10.2024 року повернути володільцю та власнику ОСОБА_7 тимчасово вилучене 09.07.2025 під час обшуку квартири АДРЕСА_1 майно, а саме: грошові кошти в сумі 20 000 Євро.

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1