Єдиний унікальний № 501/5314/25
Провадження № 1-кп/501/316/25
УХВАЛА

08 грудня 2025 року м. Чорноморськ

Чорноморський міський суд Одеської області, головуючий суддя ОСОБА_1

Секретар судового засідання ОСОБА_2

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000833 від 08.07.2016.

Прокурори ОСОБА_3

Потерпілий ОСОБА_4

Суть питання, що вирішується

Прокурор Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Встановлені судом обставини

08.07.2016 до ЄРДР внесені відомості про те, що 07.07.2016, приблизно о 23 годині, невстановлена особа, знаходячись біля будинку № 4 по провулку Шкільний у м. Чорноморськ Одеської області, відкрито заволоділа чоловічою сумкою, в якій знаходились грошові кошти у розмірі 5000 гривень та особисті документи ОСОБА_4 , чим спричинила потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Дії невстановленої особи кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України - Відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Під час здійснення нападу на ОСОБА_4 невстановленою особою йому було завдано удар в обличчя, а саме у щелепу, від якого потерпілий впав на землю, після цього невстановлена особа вирвала з його рук барсетку, в якій знаходились у тому числі і грошові кошти, відповідно до протоколу допиту потерпілого від 08.07.2016 р..

Під час досудового розслідування не проведено судово-медичну експертизу, не встановлено наявність або відсутність тілесних ушкоджень та їх ступінь тяжкості у разі наявності.

У вказаному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування підтверджені витягом з ЄРДР, рапортами, заявою, протоколом допиту потерпілого, протоколом допиту свідка, дорученням.

Кримінальне правопорушення вчинене 07.07.2016 р. приблизно о 23 год. 00 хв., до теперішнього часу жодній особі у цьому кримінальному провадженні не повідомлялося про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, жодна особа не затримувалася за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, щодо жодної особи не складалося повідомлення про підозру, обвинувальний акт чи клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності не передавалися до суду.

Досудовим розслідуванням не встановлена особа, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

Ч. 1 ст. 186 КК України передбачає, що відкрите викрадення чужого майна (грабіж) карається штрафом від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України є нетяжким злочином.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

П. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

Матеріали справи містять відомості про нанесення удару потерпілому, однак сторона обвинувачення не встановила наявність чи відсутність тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження (п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України).

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч. 1 ст. 92 КПК України).

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України).

Матеріали справи не містять висновку СМЕ, для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим, що є основним критерієм розмежування злочинів, передбачених ст. 186 КК України та ст. 187 КК України при визначенні кваліфікації злочину.

Однак, незважаючи на відсутність доказів про спричинення тілесних ушкоджень, відомості про завдання удару потерпілому в щелепу, від якого той впав, свідчать про невірну правову кваліфікацію злочину за ч. 1 ст. 186 КК України, адже грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства становить склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Тобто, наявні підстави стверджувати, що предметом досудового розслідування є не нетяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України, а тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, у випадку доведення, що удар спричинив легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я або з незначною втратою працездатності, або ж тілесне ушкодження середньої тяжкості, то даний злочин необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 187 КК України, який також є тяжким, як і передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

А відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України строк давності у разі вчинення тяжкого злочину становить десять років, які ще не спливли, оскільки пройшло лише дев`ять років.

Закриття кримінального провадження виходячи зі строку давності п`ять років внаслідок штучно заниженої тяжкості вчиненого злочину не відповідає завданням кримінального провадження та засаді законності, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. 284, 370-372 КПК України, суд

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000833 від 08.07.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала не може бути оскаржена та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1