печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, Голосіївської окружної прокуратури міста Києва, Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, Печерської окружної прокуратури міста Києва, в межах кримінального провадження № 0002703 від 17.09.2025,

ВСТАНОВИВ:

21.10.2025 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 , яка 23.10.2025 передана слідчому судді ОСОБА_1 , на бездіяльність уповноважених осіб Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, Голосіївської окружної прокуратури міста Києва, Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, Печерської окружної прокуратури міста Києва, в межах кримінального провадження № 0002703 від 17.09.2025.

Вивчивши матеріали скарги, встановлено, що заявник просить:

«Визнати бездіяльність уповноважених посадових осіб Голосіївського УП ГУНП в місті Києві щодо:

- непродовження досудового розслідування аж до моменту зміни підслідності відповідною постановою від 6.10.2025 року, невинесення постанов та невручення їх копій потерпілому згідно поданих клопотань за період від 22 - 25.09.2025 року, керуючись ч. 2 ст 218 КПК України та ч. 1 і 2 ст. 220 КПК України,

- неповідомлення та ненадання копії постанови про зміну підслідності кримінального провадження потерпілому,

- непередачі матеріалів кримінального провадження в передбачений законом строк, неповідомлення та ненадання відповідного акта приймання-передачі матеріалів кримінального провадження або належного повідомлення про це потерпілому,

- фактичного блокування досудового розслідування та незабезпечення і непроведення процесуальних дій в розумні строки в межах кримінального провадження № 0002703.

2. Визнати бездіяльність уповноважених посадових осіб Голосіївської окружної прокуратури міста Києва щодо:

- невизначення процесуального керівника в кримінальному провадженні № 0002703 за період від 17.09.2025 року по 6.10.2025 року та не вручення відповідної постанови про призначення потерпілому,

- нерозгляду клопотань за період від 23 по 25.09.2025 року та не винесення відповідних постанов з врученням їх копій потерпілому, кримінального провадження потерпілому,

- незабезпечення передачі матеріалів кримінального провадження в передбачений законом строк, неповідомлення та ненадання відповідного акта приймання-передачі матеріалів кримінального провадження або належного повідомлення про це потерпілому,

- фактичного блокування досудового розслідування та незабезпечення і непроведення процесуальних дій в розумні строки в межах кримінального провадження № 0002703.

3. Визнати бездіяльність уповноважених посадових осіб Печерської окружної прокуратури міста Києва щодо:

- невжиття заходів для прийняття матеріалів кримінального провадження № 0002703 після визначення підслідності,

- невизначення процесуального керівника у зазначеному кримінальному провадженні,

- невинесення відповідних постанов з врученням їх копій потерпілому за клопотанням від 15.10.2025 року та за клопотаннями, поданими раніше до Голосіївської окружної прокуратури міста Києва,

- фактичного блокування досудового розслідування та незабезпечення і непроведення процесуальних дій в розумні строки в межах кримінального провадження № 0002703, відповідно до вимог ст. 36, 55, 56, 220 КПК України.

4. Зобов`язати відповідного прокурора:

- забезпечити передачу матеріалів кримінального провадження № 0002703 за визначеною підслідністю;

- визначити процесуального керівника у провадженні;

- розглянути подані мною клопотання, винести відповідні постанови та вручити їх копії потерпілому відповідно до вимог ст. 220 КПК України;

- письмово, на поштову та електронну адреси, повідомити мене про результати розгляду клопотань у встановлений законом строк.»

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Зокрема, предметом такого оскарження є бездіяльність слідчого, прокурора у формі нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а також рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; про закриття кримінального провадження; про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; про відмову у визнанні потерпілим; про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, а також повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру та рішення, дії чи бездіяльність при застосуванні заходів безпеки. Даний перелік, визначений КПК України, є вичерпним.

Частина друга зазначеної статті встановлює заборону розгляду під час досудового розслідування скарг на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора. Такі скарги можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження в суді згідно з правилами статей 314-316 зазначеного Кодексу.

Зазначені обставини також кореспондуються і з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, відображеної у постанові від 26 березня 2019 року по справі № 807/1456/17, які беруться слідчим суддею до уваги в силу вимог ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, згідно якої наведений у частині першій статті 303 КПК України перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора.

Частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Відтак вимоги заявника не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 26 цього Кодексу.

Водночас слідчий суддя зазначає, що вимоги заявника щодо зобов`язання прокурора розглянути подане ним клопотання є невизначеними та неконкретизованими. У прохальній частині скарги, а саме відповідно до пункту четвертого, не наведено відомостей про те, якого саме прокурора заявник просить зобов`язати до вчинення відповідних дій, а також не конкретизовано реквізити (дата, номер) клопотання, розгляд якого він вимагає. Така невизначеність унеможливлює належний розгляд скарги, оскільки суд позбавлений можливості встановити предмет оскарження та обсяг вимог заявника.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 303, ч. 4 ст. 304, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, Голосіївської окружної прокуратури міста Києва, Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, Печерської окружної прокуратури міста Києва, в межах кримінального провадження № 0002703 від 17.09.2025.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1