КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2025 року про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001002, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2025 року клопотання дізнавача сектору дізнання ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про арешт тимчасово вилученого майна - задоволено.

Накладено арешт на майно, яке було вилучене 04 липня 2025 року під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманого в порядку статті 298-2 КПК України, а саме на:

- мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Мах», з IMЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP1174204;

- сумку чорного кольору, в середині якої ноутбук марки «МАСВООК» з серійним номером Q592R7D357, та два зарядних пристрої, які поміщені до спеціального пакету «Національна поліція України» № PSP1174204;

- на майно, яке було вилучене 04 липня 2025 року під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 6, у транспортному засобі моделі «Джип» («DADI SMOOTHING»), д.н.з. НОМЕР_3 , а саме на:

- 48 (сорок вісім) пустих поліетиленових зіп-пакетів, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP2166756;

- металеві ваги, працюючі, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP1174202, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Мах», з IMЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 та сумку чорного кольору, в середині якої ноутбук марки «МАСВООК» з серійним номером Q592R7D357, та два зарядних пристрої та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання дізнавача про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001002 від 04 липня 2025 року в частині накладення арешту на 48 (сорок вісім) пустих поліетиленових зіп-пакетів, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP2166756 та металеві ваги, працюючі, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP1174202, а в іншій частині клопотання відмовити.

Уважає ухвалу слідчого судді в оскаржуваній частині необґрунтованою, незаконною, а висновки слідчого судді такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та порушує конституційні права ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу мотивує тим, що вилучене під час особистого обшуку майно ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Мах», з IMЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , а також ноутбук марки «МАСВООК» з серійним номером Q592R7D357 та два зарядних пристрої, не відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Вказує, що у самому клопотанні про арешт майна дізнавач взагалі не зазначив з якою саме метою необхідно накласти арешт на вилучені у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Мах», з IMЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , а також ноутбук марки «МАСВООК» з серійним номером Q592R7D357 та два зарядних пристрої, відсутні відповідні обґрунтування такого арешту.

Зазначає, що у клопотанні дізнавача та й в оскаржуваній ухвалі слідчого судді взагалі відсутнє посилання на необхідність такого арешту майна.

Прокурор, власник майна та його представник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, з клопотанням про відкладення судового засідання не звертались.

З урахуванням положень частини першої статті 172, частини четвертої статті 405 КПК України, колегія суддів уважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001002, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України.

04 липня 2025 року під час проведення особистого обшуку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманого в порядку статті 298-2 КПК України, виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Мах», з IMЕI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP1174204; сумку чорного кольору, в середині якої ноутбук марки «МАСВООК» з серійним номером Q592R7D357, та два зарядних пристрої, які поміщені до спеціального пакету «Національна поліція України» № PSP1174204.

Також, 04 липня 2025 року під час проведення огляду місця події за участю підозрюваного ОСОБА_7 за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 6, у транспортному засобі моделі «Джип» («DADI SMOOTHING»), д.н.з. НОМЕР_3 , виявлено та вилучено, зокрема, 48 (сорок вісім) пустих поліетиленових зіп-пакетів, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» № PSP2166756; металеві ваги, працюючі, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» № PSP1174202.

Постановою дізнавача СД ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 від 04 липня 2025 року виявлене та вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Постановою дізнавача сектору дізнання ВП №1 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 від 05 липня 2025 року кваліфікацію дії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001002 від 04 липня 2025 року, з частини першої статті 309 КК України змінено на частину другу статті 309 КК України.

05 липня 2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України.

07 липня 2025 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001002, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2025 року клопотання дізнавача сектору дізнання ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001002, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України - задоволено.

Накладено арешт на майно, яке було вилучене 04 липня 2025 року під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманого в порядку статті 298-2 КПК України, а саме на:

- мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Мах», з IMЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP1174204;

- сумку чорного кольору, в середині якої ноутбук марки «МАСВООК» з серійним номером Q592R7D357, та два зарядних пристрої, які поміщені до спеціального пакету «Національна поліція України» № PSP1174204;

- на майно, яке було вилучене 04 липня 2025 року під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 6, у транспортному засобі моделі «Джип» («DADI SMOOTHING»), д.н.з. НОМЕР_3 , а саме на:

- 48 (сорок вісім) пустих поліетиленових зіп-пакетів, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP2166756;

- металеві ваги, працюючі, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP1174202, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Відповідно до вимог частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена апелянтом лише в частині задоволення клопотання про накладення арешту на мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Мах», з IMЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» № PSP1174204; сумку чорного кольору, в середині якої ноутбук марки «МАСВООК» з серійним номером Q592R7D357, та два зарядних пристрої, які поміщені до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP1174204, тому колегія суддів, відповідно до частини першої статті 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги та лише щодо накладення арешту на вказані предмети.

Ухвала слідчого судді в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання дізнавача про накладення арешту на майно, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Мах», з IMЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» № PSP1174204; сумку чорного кольору, в середині якої ноутбук марки «МАСВООК» з серійним номером Q592R7D357, та два зарядних пристрої, які поміщені до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP1174204, тимчасово вилучене 04 липня 2025 року під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманого у порядку статті 298-2 КПК України, з тих підстав, що вилучене майно має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, містить інформацію щодо здійснення протиправної діяльності та вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а отже відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.

Дослідивши матеріали поданого клопотання про накладення арешту на майно колегія вважає, що дізнавачем у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказане у клопотанні майно має відношення до кримінального провадження та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт, і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання дізнавача та накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту на вилучене майно може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи скаржника про те, що вилучене під час особистого обшуку майно ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Мах», з IMЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , а також ноутбук марки «МАСВООК» з серійним номером Q592R7D357 та два зарядних пристрої, не відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України; у самому клопотанні про арешт майна дізнавач взагалі не зазначив з якою саме метою необхідно накласти арешт на вилучені у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Мах», з IMЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , а також ноутбук марки «МАСВООК» з серійним номером Q592R7D357 та два зарядних пристрої, відсутні відповідні обґрунтування такого арешту, а також, що у клопотанні дізнавача та й в оскаржуваній ухвалі слідчого судді взагалі відсутнє посилання на необхідність такого арешту майна, є безпідставними, оскільки встановлені дізнавачем фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр уважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучені 04 липня 2025 року під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Мах», з IMЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , сумка чорного кольору, в середині якої ноутбук марки «МАСВООК» з серійним номером Q592R7D357, та два зарядних пристрої, мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, містять інформацію щодо здійснення протиправної діяльності та вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а отже відповідають критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Окрім того, вищевказане виявлене та вилучене майно 04 липня 2025 року постановою дізнавача СД ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді в частині, що фактично оскаржується, необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2025 року в частині задоволення клопотання про накладення арешту на мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Мах», з IMЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» № PSP1174204; сумку чорного кольору, в середині якої ноутбук марки «МАСВООК» з серійним номером Q592R7D357, та два зарядних пристрої, які поміщені до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP1174204 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4