печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників підозрюваного адвокатів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000088 від 17.06.2025,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000088 від 17.06.2025.

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових за № 0000088 від 17.06.2025, за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Проведенням досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на незаконну організацію переправлення осіб через державний кордон України, сприяння вчиненню таких дій порадами та вказівками, усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму воєнного стану військовозобов`язаним особам заборонено перетинати державний кордон України, розробив план по незаконному переправленню громадян України, які відносяться до категорії військовозобов`язаних через державний кордон України безпосередньо через один із контрольно-пропускних пунктів на прикордонній території України шляхом виготовлення фіктивних документів, які дозволяють такий виїзд за грошові кошти із залученням до злочину невстановлених досудовим розслідуванням осіб або за ці ж самі грошові кошти ОСОБА_4 разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами незаконно переправляють таких осіб автомобілем поза межами встановлених пунктів пропуску через державний кордон України до країн Європейського Союзу.

12.06.2025, приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння вчиненню таких дій порадами та вказівками, з корисливих мотивів, діючи умисно, протиправно, зустрівся з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , та повідомив останньому, що за грошову винагороду у розмірі 20-25 тисяч доларів США, організує з невстановленим досудовим розслідуванням особами незаконне його переправлення через державний кордон України безпосередньо через один з контрольно-пропускних пунктів на прикордонній території України до країн Європейського Союзу шляхом виготовлення фіктивних документів, які б надали ОСОБА_8 таку можливість або за ці ж самі грошові кошти ОСОБА_4 разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами незаконно переправлять його автомобілем поза межами встановлених пунктів пропуску.

Досудовим розслідуванням установлено, що з метою реалізації свого корисливого умислу ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 про необхідність при наступній зустрічі передати йому 18 тисяч гривень для початку роботи над фіктивними документами, які б надали змогу безперешкодного виїзду ОСОБА_8 за кордон та можливість безпечно проходити блок-пости на транспортному засобі в напрямку державного кордону України.

У подальшому, 05.08.2025, приблизно з 15 год. 40 хв. по 15 год. 49 хв., ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_8 за адресою: місто Київ, проспект Академіка Палладіна, буд. 18/30 та отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 18 тисяч гривень.

Після того, 07.08.2025, приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_4 подзвонив ОСОБА_8 та під час розмови повідомив останньому, що для фіктивного виготовлення невстановленими досудовим розслідуванням особами документів для виїзду йому потрібно надати фотографії паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон, на що ОСОБА_8 погодився та скинув ОСОБА_4 через мобільний додаток фотографії вищезазначених документів.

Надалі, ОСОБА_4 , зрозумівши, що у нього та у невстановлених досудовим розслідуванням осіб не виходить переправити ОСОБА_8 шляхом виготовлення фіктивних документів, 12.09.2025, приблизно о 19 год. 00 хв., зізвонився з невстановленою досудовим розслідуванням особою та повідомив останньому, що у нього є клієнт на незаконне переправлення через державний кордон України - ОСОБА_8 та отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи вказівки, що вартість незаконного переправлення особи через державний кордон України складає 8000 доларів США, клієнта забирають на залізничному вокзалі в місті Києві та, опісля того як доставлять клієнта до Закарпатської області, якнайшвидше переправляють через державний кордон України до країн Європейського Союзу поза межами встановлених контрольно-пропускних пунктів.

Після чого, 16.09.2025, в період часу 11 год. 45 хв. по 12 год. 00 хв., ОСОБА_4 зустрівся за адресою: місто Київ, проспект Академіка Палладіна, буд. 18/30 з ОСОБА_8 та повідомив останньому про вищезазначену незаконну схему виїзду через державний кордон України через невстановлених досудовим розслідуванням осіб поза межами встановлених контрольно-пропускних пунктів до Словацької Республіки, надав ОСОБА_8 вказівки, що таке переправлення відбудеться після отримання ним грошей протягом 2-3 днів на автомобілі невстановлених досудовим розслідуванням осіб та ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 раніше обумовлені 20 000 доларів США, що станом на 16.09.2025 відповідно до офіційного курсу НБУ становить 824 600 грн за організацію незаконного переправлення через державний кордон України за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами, після отримання яких, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами та вказівками, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останнього вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме:

- існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , розуміючи тяжкість інкримінованого йому злочину та невідворотність покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, що призведе до уникнення кримінальної відповідальності;

- існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 в ході виконання процесуальних дій отримає копії документів, котрі наддадуть останньому можливість фізично та психологічно вплинути на свідків, та інших причетних осіб, оскільки останній володітиме інформацією про їх анкетні дані, що може призвести до зміни показів вже допитаних осіб та відмови давати покази встановлених в ході досудового слідства свідків;

- існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення. Крім того, обрав для себе спосіб отримання прибутку шляхом вчинення кримінальних правопорушень.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування, на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому підстав, просив його задовольнити, зазначивши при цьому, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисники підозрюваного заперечували щодо задоволення клопотання, з огляду на те, що ризики, зазначені у клопотанні та на які посилався прокурор в судовому засіданні, стороною обвинувачення не доведено, підозра необґрунтована, тому просили відмовити у задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Підозрюваний підтримав думку захисників.

Вивчивши клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя дійшов такого висновку.

16.09.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

16.09.2025 відповідно до ст. 276 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про підозру за ознаками кримінального правопорушення передбаченого, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ураховуючи, що відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя бере до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя встановив, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, зібраними у ході досудового розслідування, а саме: протоколами допитів свідка, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами огляду, постановою про визнання речових доказів, протокол 208 КПК України та іншими матеріалами.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно зі статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до частини четвертої статті 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими статтею 177 КПК України. Водночас доводи, які зазначені у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів щодо наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених статтею 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно з частиною п`ятою статті 9 КПК України є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11.07.2006: «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню у справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08.07.2003 № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, «Мамедова проти росії» від 01.06.2006, а також у правових позицій, викладених у пункті 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12.01.2012, визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким: «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеної у листі ВССУ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (стаття 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані учасниками провадження докази, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Керуючись статтею 29 Конституції України, статтями 2, 8, 9, 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме до 14.11.2025 включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це;

- не відлучатися за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти у залі суду.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покладається на слідчого у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1