У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у рамках кримінального провадження відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000132 від 29.08.2022 року, про застосування відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Раково, Перечинського району Закарпатської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що на підставі розпорядження Ужгородського міського голови від 03.05.2017 за №58 р, ОСОБА_4 переведено з посади заступника директора департаменту міського господарства на посаду директора департаменту міського господарства з 04.05.2017.

Відповідно до п. 2.1. Посадової інструкції директора департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, затвердженої міським головою 21.03.2016, основними завданнями директора департаменту є здійснення загального керівництва за діяльністю департаменту та забезпечення виконання покладених на нього завдань щодо реалізації державної політики у сфері житлово-комунального господарства, забезпечення реалізації програм приватизації майна, що перебуває у комунальній власності міста, організація управління комунальною власністю міста, забезпечення його раціонального використання.

Розділом ІІІ даної Посадової інструкції директора Департаменту, визначено, зокрема, наступні функціональні обов`язки та повноваження: 3.3. Видає в межах своєї компетенції накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням; 3.4. Здійснює контроль за виконанням рішень Ужгородської міської ради, з питань віднесених до компетенції Департаменту; 3.10. Забезпечує в межах своєї компетенції контроль за станом справ у сфері приватизації, управління майном міста, житлово-комунального господарства міста, вживає необхідні заходи щодо їх поліпшення; 3.13. Бере участь у розробці та стилізації проектів рішень органів місцевого самоврядування, в тому числі нормативно-правового характеру, виконавцем яких виступає Департамент міського господарства; 3.14. Приймає рішення по заявках на приватизацію та оренду окремих об`єктів; 3.15. Здійснює загальний контроль та затверджує результати продажу майна, що підлягає приватизації на аукціонах, за конкурсами чи шляхом викупу тощо.

Отже, ОСОБА_4 постійно обіймав посаду в органі місцевого самоврядування, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, зокрема у сфері приватизації комунального майна та земельних правовідносин.

Встановлено, що рішенням Ужгородської міської ради від 24.10.2013 № 1105 «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» гр. ОСОБА_8 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_2 з подальшою передачею в оренду.

На підставі цього рішення ФОП ОСОБА_9 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_2 , відомості про яку 09.12.2013 внесено до Державного земельного кадастру за кадастровим номером :53:001:0759.

Рішенням Ужгородської міської ради від 19.12.2013 № 1172 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», затверджено проект землеустрою щодо відведення гр. ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер :53:001:0759) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_2 та надано її в оренду строком на п?ять років до 19 грудня 2018 року.

На підставі вказаного рішення між Ужгородською міською радою, від імені якої діяв Департамент міського господарства Ужгородської міської ради, та ОСОБА_8 14.04.2014 укладено договір оренди даної земельної ділянки за № 1703 строком до 19.12.2018. Договір оренди землі 28.04.2014 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В подальшому 10.08.2016 між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 укладено договір суборенди вказаної земельної ділянки строком до 19.12.2018, відомості про який 10.08.2016 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 127 Земельного кодексу України (тут і надалі в редакції станом на час відповідних правовідносин) органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом. Продаж земельних ділянок державної та комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) на конкурентних засадах у формі аукціону здійснюється у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 2 вказаної статті не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб; використання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів; використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями; будівництва об`єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів; надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні; надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено; розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України; надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб; надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону; надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала; будівництва, обслуговування та ремонту об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу); будівництва об`єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об`єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд); передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва; надання земельних ділянок суб`єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України «Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим» зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти, надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб`єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим; поновлення договорів оренди землі; передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності; надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків; надання земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; надання в оренду земельних ділянок під польовими дорогами, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення (крім доріг, що обмежують масив), відповідно до статті 37-1 цього Кодексу; надання в оренду земельних ділянок під полезахисними лісовими смугами, що обслуговують масив земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ч. 3 даної статті земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу. На земельних торгах не може бути використане переважне право купівлі.

Як вказано у ч. 3 даної статті, організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Земельного кодексу України, організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

Незважаючи на це, п. 1.4 рішення Ужгородської міської ради від 13.12.2018 № 1355 «Про надання та відмову у наданні дозволів на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок» ОСОБА_10 надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Єньківській, б/н.

Поряд з цим, жодних підстав для придбання ОСОБА_10 вказаної земельною ділянки на позаконкурентних засадах (без проведення земельних торгів), визначених Земельним кодексом України, зокрема частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу, не встановлено.

Незважаючи на наведене вище, директором департаменту міського господарства Ужгородської міської ради ОСОБА_4 не вжито жодних належних заходів для організації та проведення земельних торгів з продажу вказаної земельної ділянки, винесення відповідного питання на сесію міської ради, натомість ним погоджено проєкт рішення про приватизацію даної земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу.

В подальшому, рішенням Ужгородської міської ради від 28.02.2019 № 1480 «Про приватизацію земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу» затверджено вартість земельної ділянки (кадастровий номер :53:001:0759) площею 0,1000 га по АДРЕСА_2 та вирішено продати земельну ділянку ОСОБА_10 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Пунктом 3 вказаного рішення доручено Департаменту міського господарства укласти від імені міської ради договір купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також згідно зі ст. 60 Конституції України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу настає юридична відповідальність.

Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (частини перша, друга статті 228 ЦК України).

Незважаючи на це, директор департаменту міського господарства Ужгородської міської ради ОСОБА_4 , будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної юридичної особи громадянина ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що такий громадянин не має законних підстав для отримання у приватну власність без проведення земельних торгів земельної ділянки за кадастровим номером :53:001:0759 площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 , всупереч інтересам служби, в порушення вимог 127, 134, 135 Земельного кодексу України, діючи від імені Ужгородської міської ради, перебуваючи у приміщенні Ужгородської міської ради за адресою: м. Ужгород, пл. Поштова, 3, в присутності приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , 12.12.2019 у невстановлений досудовим розслідуванням час уклав з громадянином ОСОБА_10 договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, зареєстрований у реєстрі за № 7561, внаслідок чого земельна ділянка за кадастровим номером :53:001:0759 площею 0,1000 га перейшла у приватну власність ОСОБА_10 , чим відповідно до висновку експерта № 2618-Е від 09.09.2025 за результатами проведення оціночно-земельної експертизи спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави на загальну суму 414 770,00 гривень, що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Слідчий у клопотанні зазначає, що таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий також вказує на наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може:

- переховуватися від органу досудового слідства, слідства, що на переконання органу досудового розслідування, підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потенційних свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни її показань на свою користь. Вказаний ризик слідчий обґрунтовує тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, окрім цього в ході проведення досудового розслідування в якості свідків будуть допитані і інші учасники ОСОБА_10 , а тому підозрюваний ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватися зі свідками зокрема перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння в рамках даного кримінального провадження.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 , знаходячись на волі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, які можуть надати вигідні для нього неправдиві показання;

- може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто продовжить вчинювати злочини, існує ризик його протиправної поведінки.

Також слідчий у клопотанні зазначає, що у зв`язку з тим, що особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із домашнім арештом, оскільки застосування таких запобіжних заходів, як:

- особисте зобов`язання не може забезпечити належне виконання покладених на особу обов`язків, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі зможе переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи будь-яким чином перешкоджати органам досудового розслідування встановити всі обставини події;

- особиста порука також не може бути застосована, як запобіжний захід, оскільки підозрюваний, може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи будь-яким чином перешкоджати органу досудового розслідування встановити всі обставини події.

Також слідчий у клопотанні звертає увагу, що хоч підозрюваний ОСОБА_4 судимим не являється, однак вказує, що відносно ОСОБА_4 був оголошений вирок в рамках судового провадження №11-кп/4806/428/20 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 351 КК України, який законної сили не набув, оскільки був оскаржений в апеляційному порядку, а ОСОБА_4 натомість був звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Проте, на переконання слідчого, це у свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_4 вже набував статус підозрюваного/обвинуваченого, у зв`язку з цим ознайомлений із порядком введення досудового розслідування та судового розгляду, що потенційно може вплинути на недотримання останнім ризиків передбачених у п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України

З урахуванням наведеного слідчий у клопотанні просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці. Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді/суду на першу вимогу; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає без дозволу суду; 3) не залишати місце проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, строком на 2 місяці; 4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_12 клопотання підтримала, при цьому зауважила, що з метою уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказаних у клопотанні, таке слід задовольнити у повному обсязі, ризики та ступінь суспільної небезпеки, виправдовують міру застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, через його необґрунтованість та безпідставність. Зокрема вказує на невірність кваліфікації злочину за частиною другою ст. 364 КК України, через розмір завданої шкоди, у зв`язку з чим і наведені ризики проурором в клопотанні є жодними доказами не підтверджено та такі є недоведеними.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання , оскільки , підозра оголошена йому за ч. 2 ст.364 ККУкраїни є необгрунтованою та ризики зазначені у клопотанні є надуманими та не підтвердженими жодними доказами.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_13 , пояснення підозрюваного ОСОБА_14 та його захисника адвоката ОСОБА_15 , дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, відомості про яке 29.08.2022 року внесені до ЄРДР за № 0000132 за ч. 2 ст. 364 КК України.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

17.12.2025 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 364 КК України зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.

При цьому, дослідивши долучені до клопотання: витяг із розпорядження №58-р про призначення ОСОБА_16 на посаду директора департаменту міського господарства, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 28.01.2022 №53-ДК/67/АП/09/01/-22, договір купівлі-продажу земельної ділянки, витягом з рішення №32 від 22.12.2020 року, договір №01-03 від 06.06.2019 р., рішення Ужгородської міської ради № 1480 від 28.02.2019 року разом із аркушем погодження підписаний ОСОБА_16 як зацікавленою стороною, посадову інструкцією директора департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, рішення №1588 від 11 липня 2019 року, положення про департамент міського господарства, висновок експерта за результатами проведення оціночно-земельної експертизи, інші матеріали кримінального провадження, вважаю обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_16 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину.

Таким чином ОСОБА_16 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який дотримується всіх процесуальних обов`язків підозрюваного, враховуючи і те, що досудове розслідування триває ще з 29.08.2022 року. Також беручи до уваги соціальні зв`язки підозрюваного, останній має постійне місце проживання та роботи, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_16 та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід відмовити.

Разом з тим, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та експерта у даному кримінальному провадженні з метою зміни їх показів вигідних для нього, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для потреб досудового розслідування та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

Встановлюючи наявність вказаних ризиків слідчий суддя виходить з того, що підозрюваний ОСОБА_16 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та усвідомлюючи неминучість понесення покарання у вигляді позбавлення полі, у разі визнання його судом винним, може вдатися до переховування від органів досудового розслідування та суду. При цьому, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик можливості незаконного впливу підозрюваного на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні з метою зміни їх показів вигідних для нього.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За наведених вище обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Щодо доводів слідчого у клопотанні про наявність інших ризиків, слідчий суддя вважає такі нічим не доведеними та безпідставними.

Необґрунтованими слідчий суддя вважає і твердження сторони обвинувачення, що особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із домашнім арештом.

Єдиним аргументом неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слідчий у клопотанні посилається на те, що перебуваючи на волі підозрюваний зможе переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи будь-яким чином перешкоджати органам досудового розслідування встановити всі обставини події. Проте , ні слідчий у поданому клопотанні , ні прокурор ОСОБА_17 у судовому засіданні, жодним чином не аргументували та не підтвердили жодними доказами такі доводи.

Крім того, слідчий у клопотанні вказує, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 був оголошений вирок в рамках судового провадження №11-кп/4806/428/20 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 351 КК України, який законної сили не набув, оскільки , такий був оскаржений в апеляційному порядку, а ОСОБА_4 , натомість був звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Слідчий суддя бере до уваги дану обставину, проте вважає, що вказане та відсутність доказів про ухилення ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду, навпаки свідчать про належну його процесуальну поведінку підозрюваного, а відтак , вважаю за можливе застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Зокрема, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язків, передбачених статтею 194 цього Кодексу (ч.1 ст.179 КПК України).

Слідчий суддя виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також суспільну небезпеку злочинних дій, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_4 , та вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є достатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст.177 КПК України.

Пункт 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України", вказує на те, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч.1 ст.194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; а також враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Так, особисте зобов`язання відповідно до ч.1 ст.176 КПК України, є найбільш м`яким запобіжним заходом, який згідно з приписами ч.1 ст.179 КПК України полягає в покладенні слідчим суддею на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Враховуючи вище зазначине, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

При цьому, слід покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою кожного разу, у визначений ними час; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З урахуванням зазначених вище обставин, слідчий суддя відмовляє в застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, та обираєщодо такого особисте зобов`язання, що на переконання суду, є достатньою мірою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного , без обмеження його свободи пересування, права на працю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176 - 178, 181, 193, 194, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у рамках кримінального провадження відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000132 від 29.08.2022 року, про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Раково, Перечинського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою кожного разу, у визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання обов`язку до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування, але не більше двох місяців, тобто до 16 лютого 2026 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , покласти на слідчого Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 29.12.2025 року о 16 год. 10 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1