Справа № 546/329/20
Провадження 1-кп/524/54/23
УХВАЛА

30.10.2023 року. Автозаводський районний суду м. Кременчука в складі:

головуючої колегії - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000045 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Решетилівського району Полтавської області, українця, громадянинаУкраїни, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий, обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебуває кримінальне провадження № 0000045 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Відповідно до ухвали суду від 07.09.2023 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 спливає 5 листопада 2023 року.

За таких обставин, прокурор звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання щодо доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Так, клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, вважає, що думка прокурора про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України грунтується на припущеннях, відсутні факти, що вказують на доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, а тому вважає, що достатнім запобіжним заходом для ОСОБА_7 буде домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти продовження строку тримання під вартою, вважає, що його права протягом судового розгляду постійно порушуються, наголошує на тому, що клопотання прокурора не обґрунтоване.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Статтею 183 КПК України, встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п"ять років.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

На даний час в судовому засіданні допитана потерпіла ОСОБА_8 , яка є людиною похилого віку і впевнено вказала на ОСОБА_7 , як на особу, що вчинила стосовно неї злочин.

Отже, обґрунтованість підозри, пред`явленої обвинуваченому ОСОБА_7 , повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують обвинуваченого ОСОБА_7 з певним злочином на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину стосовно особи похилого віку з якою проживає в одному селі і у випадку визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Також, безпосередньо після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 висловлював погрози на адресу потерпілої з метою її залякування та спонукання до зміни показань.

Відповідно до п.36 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину та враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні давала показання про те, що вона раніше співмешкала з обвинуваченим ОСОБА_7 на протязі семи років. Вже після затримання, перебуваючи в слідчому ізоляторі, обвинувачений ОСОБА_7 телефонував до свідка і просив не давати стосовно нього ніяких показань, які б могли йому нашкодити.

Таким чином суд прийшов до переконання про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризик можливості впливу обвинуваченого на свідків.

Зважаючи на те, що до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою завершити судове провадження не виявляється можливим, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, з метою запобігання ризикам, що передбачені ст.177 КПК України, а саме запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, та впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу та вважає необхідним продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави, у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погорозою його застосування.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а тому суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст. 331, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 28 грудня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_10

Суддя ОСОБА_11

Суддя ОСОБА_12