ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №629/5068/24 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/392/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 389 КК України
ВИРОК

Іменем України

10 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_8 ,-

встановила:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лозова Харківської області, громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, вдівець, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-13.06.2024 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на один рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.06.2024, а також враховуючи положення п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі на строк один рік п`ятнадцять днів.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік шість місяців, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Згідно вироку, вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.06.2024, який набрав законної сили 15.07.2024, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.

Засуджений ОСОБА_8 29.07.2024 поставлений на облік в Лозівському РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, як засуджений за вищезазначеним вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області, та він був ознайомлений з порядком та умовами відбування даного покарання, про що він надав письмове пояснення та підписку.

Начальником Лозівського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області 29.07.2024 ОСОБА_8 направлено до комунального підприємства «Еко Сан» Лозівської міської ради Харківської області для відбування покарання, призначеного вищевказаним вироком суду.

ОСОБА_8 будучи ознайомленим з порядком відбування призначеного судом покарання та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, згідно наказу № 28 комунального підприємства «Еко Сан» Лозівської міської ради Харківської області від 29.07.2024 прийнятий для відпрацювання безоплатних громадських робіт до комунального підприємства «Еко - Сан» Лозівської міської ради Харківської області та повинен був приступити до відпрацювання робіт 30.07.2024.

Крім того, відповідно до розробленого графіку виходу на роботу засудженого до громадських робіт, ОСОБА_8 повинен був відпрацювати 88 годин громадських робіт в період з 01.08.2024 по 30.08.2024.

Однак, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 01.08.2024, 02.08.2024, 05.08.2024, 06.08.2024, 09.08.2024, 12.08.2024, 13.08.2024, 14.08.2024, 15.08.2024, 16.08.2024, 19.08.2024, 20.08.2024 без поважних причин не з`явився до комунального підприємства «Еко-Сан» Лозівської міської ради Харківської області для відпрацювання громадських робіт, чим порушив порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт.

Станом на 20.08.2024 засуджений ОСОБА_8 до відбування покарання у виді громадських робіт не приступив та загальна кількість невідпрацьованих засудженим громадських робіт складає 120 годин без поважної причини.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.08.2024 стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 389 КК України в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме із застосуванням закону, який не підлягає застосуванню (ст. 75 КК України), що потягло за собою неправильне та безпідставне звільнення від відбування покарання та не відповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.06.2024, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді 1 року 15 днів обмеження волі.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що при призначенні ОСОБА_8 покарання, не зважаючи на те, що він вчинив кримінальне правопорушення через зва місяці після постановлення вироку і на момент ухвалення нового вироку не відбув покарання за попереднім вироком у виді громадських робіт, після виконання вимог ст. 71, 72 КК України, звільнив ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Проте, якщо за попереднім вироком було призначено покарання, яке слід відбувати реально, то під час ухвалення нового вироку, із застосування положень ст. 71 КК України, суд не може звільнити обвинуваченого від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Застосувавши до обвинуваченого ст. 75 КК України, суд першої інстанції фактично змінив порядок виконання вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.06.2024, яким обвинуваченому призначене покарання у виді громадських робіт, фактично звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання за вказаним вироком при тому, що йому було призначено покарання, яке слід виконувати реально.

Враховуючи викладене, прокурор вважав, що покарання ОСОБА_8 призначено з порушенням вимог кримінального закону, не є достатнім за розміром, а звільнення його від відбування даного покарання на підставі ст. 75 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням доводів поданої апеляційної скарги, неправильно застосував положення ст. 75 КК України, з урахуванням ст. 71 КК України, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення суду апеляційної інстанції повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, обґрунтованим - є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

У випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин застосовується призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.06.2024 ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.06.2024 набрав законної сили 15.07.2024.

На час ухвалення обвинувального вироку у цьому кримінальному провадженні, невідбута частина покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.06.2024 року становить 88 годин громадських робіт.

Разом з тим, оскаржуваним вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.08.2024 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку за ч. 2 ст. 389 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. Також, відповідно до вимог ст. 71 КК України та за правилами ст. 72 цього Кодексу, до покарання, призначеного цим вироком, суд першої інстанції остаточно призначив ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі на строк 1 рік 15 днів.

Одночасно з цим, на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 цього Кодексу.

Однак, суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_8 покарання, не зважаючи на те, що він вчинив злочин через два місяці після постановлення вироку і на момент ухвалення нового вироку не відбув покарання за попереднім вироком у виді громадських робіт, після виконання вимог статей 71, 72 КК України, звільнив ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 цього Кодексу.

Проте, якщо за попереднім вироком було призначено покарання, яке слід відбувати реально, то під час ухваленням нового вироку, із застосуванням положень ст. 71 КК України, суд не може звільнити обвинуваченого від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Наведений правовий висновок зазначений в постановах Верховного Суду від 27.10.2020 року (справа №686/3226/20), від 09.08.2022 року (справа №359/4720/20), від 01.03.2023 року (справа №758/15350/21).

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, має середньо-спеціальну освіту, вдівець, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває, проживає за постійним місцем проживання, де характеризується негативно.

Вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, є умисним, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , є щире каяття у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , необхідного і достатнього для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, судова колегія, керуючись вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вищенаведені відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України, а саме призначити покарання у вигляді двох років пробаційного нагляду, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.2 ст.59-1 КК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задовольняється частково.

На думку колегії суддів таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне вирок в частині призначеного ОСОБА_8 покарання скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок.

Відповідно до п.4 ч.1ст.420 КПК України, неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є підставою для скасування апеляційним судом вироку суду першої інстанції та ухвалення свого вироку.

Керуючись ст.405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

На підставі ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді 2 (двох) років 15 днів пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після його проголошення, та може бути оскаржений у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді: