Справа № 204/9209/25
Провадження № 1-кс/204/2536/25
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро, скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження №0000220 від 03.03.2025 року, -

встановив:

До суду надійшла зазначена скарга захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження №0000220 від 03.03.2025 року. В обґрунтування скарги зазначено, 03.03.2025 року на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 від 05.02.2025 року, підрозділом дізнання ВП № 3 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, внесено відомості до ЄРДР. 16.05.2023 року спадкодавця ОСОБА_6 , на випадок своєї смерті, заповіла (дослівно): «…..усе належне мені майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать мені на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть мені на день смерті заповідаю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Вказаний заповіт посвідчений 16.05.2023 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі під № 362. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. 03.02.2024 року ОСОБА_5 та знайом ОСОБА_6 після захоронення спадкодавці перебували в «будинку-офісі», розташованому на території ФОП. ОСОБА_8 , почала вимагати від ОСОБА_9 щоб остання віддала їй ключі від «будинку-офісу», приміщень розташованих на території ФОП та вимагала покинути територію ФОП. Внаслідок відмови ОСОБА_9 віддати їй ключі, ОСОБА_8 викликала поліцію через оператора «102». Приїхавши по виклику, працівники патрульної поліції, не розібравшись досконало та проігнорувавши зміст вищевказаного заповіту, безпідставно зобов`язали ОСОБА_5 покинути територію ФОП та передати ключі від всіх приміщень ФОП, ОСОБА_8 . За вказаних підстав, з 03.02.2024 року, ОСОБА_8 , почала самоправно розпоряджатися спадковим майном спадкодавиці (відчужувала, привласнювала) не маючи при цьому законних підстав, постійно чинила перешкоди ОСОБА_5 у доступі до спадкового майна, розташованого на території ФОП ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , тому ОСОБА_5 05.02.2025 року, вимушена була звернутися до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Лише внаслідок звернення з відповідною заявою до суду, 03.03.2025 року відомості за вказаною заявою ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за №0000220. В подальшому, на бездіяльність слідчого/дізнавача подавались скарги так, як слідчими органами не проводилися елементарні слідчі дії визначені нормами КПК України. Остання скарга на бездіяльність слідчого/дізнавача була направлена керівнику Дніпропетровської обласної прокуратури за вих. № 106 від 28.07.2025 року 14.08.2025 року за підписом керівника Західної окружної прокуратури м. Дніпра, у відповідь на скаргу від 28.07.2025 р., надано відповідь, відповідно до якої слідство у кримінальному проваджені № 0000220 від 03.03.2025 р. триває та провадяться всі необхідні слідчі (розшукові) дії. Враховуючи отриману 14.08.2025 року відповідь керівника Західної окружної прокуратури, 19.08.2025 року, захисником було подано відповідний запит начальнику слідчого відділу ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області по вказаному кримінальному провадженню, на який 21.08.2025 року надано відповідь та Витяг з ЄДР з інформацією про закриття кримінального провадження 28.07.2025 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а також постанову про закриття кримінального провадження від 28.07.2025 року. Таким чином, фактично, постанову про закриття кримінального провадження захисником отримано 21.08.2025 року на електронну пошту. Ознайомившись з постановою про закриття кримінального провадження, вважає її передчасною, безпідставною за наступних підстав. Насамперед, у мотивувальній частині постанови вказано (дослівно): «До ЧЧ ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невстановлена особа перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул.. Макарова, 18-К, використовує завідомо підроблені документи.(ЖЕО № 5087)». Але зазначене повністю суперечить змісту поданої заяви. Окрім вказаного, дізнавач у постанові хибно зазначає (дослівно): «В ході досудового розслідування встановлено, що відкриття матеріалів кримінального провадження розпочато у зв`язку з припущенням щодо можливого використання ОСОБА_8 завідомо підробленого заповіту після смерті ОСОБА_6 . Згідно з матеріалами провадження, 02 лютого 2024 року ОСОБА_8 ініціювала відкриття спадкової справи № 34/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , пред`явивши заповіт складений 16.05.2023 року у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 ». Але вказане теж не зазначалося в заяві про вчинення кримінального проступку та не повідомлялося ОСОБА_5 при допиті слідчим. При цьому слід звернути увагу, що до заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.02.2025 року, додано копію заповіту, посвідченого 16.05.2023 р. приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі під № 362, від імені ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка заповідала все своє майно ОСОБА_5 . В свою чергу одночасно, слід зауважити, що слідчими органами та органами дізнання по вказаному кримінальному провадженню, не проведено огляду місця події, не допитано свідків яким відомо про події викладені в заяві про вчинення кримінального проступку від 05.02.2025 року, не допитано ОСОБА_8 , на яку ОСОБА_5 вказувала як на особу, яка самоправно розпоряджалася чужим майном (відчужувала, привласнювала) у своїй заяві та під час допиту в якості свідка. Тобто, у вказаному кримінальному провадженні, всупереч викладеним обставинам в заяві, надано хибну кримінально-правову кваліфікацію діям ОСОБА_8 та не встановлено дійсних обставин справи, в свою чергу дізнавачем сектору дізнання ВП № 3 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській обл. ОСОБА_10 , у постанові про закриття кримінального провадження від 28.07.2025 року, викладено обставини, які повністю суперечать обставинам викладеним у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 05.02.2025 року, не забезпечено повного, об`єктивного та неупередженого розслідування справи. За вказаних обставин, постанова про закриття кримінального провадження прийнята, всупереч діючого кримінально-процесуального законодавства без виконання всіх слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, проведення яких необхідне та можливе, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. На підставі викладеного захисник ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 просить суд, скасувати постанову дізнавача сектору дізнання ВП № 3 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області від 28.07.202 р. про закриття кримінального провадження №0000220 внесеного до ЄРДР 03.03.2025 року на підставі заяви ОСОБА_5 від 05.02.2025 року.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 вимоги скарги підтримала, просила скаргу задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в скарзі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаної скарги, у задоволені скарги просив відмовити. Зазначив, що оскаржувана постанова дізнавача сектору дізнання відділу поліції №3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 28.07.2025 року по кримінальному провадженню №0000220 від 03.03.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, обґрунтована та вмотивована, винесена після повного, всебічного та неупередженого дослідження усіх обстави кримінального правопорушення та дослідження, аналізу й оцінки усіх забраних доказів. Дізнавач обґрунтовано дійшов висновку, що у вказаному кримінальному проваджені відсутній склад кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а спір щодо законності спадкуванні, уразі наявності претензій, слід вирішувати у цивільно-правовому порядку. Також, просив суд, долучити до матеріалів справи матеріали кримінального провадження № 0000220 від 03.03.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, для огляду.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення скаржника, заперечення прокурора, дослідивши скаргу та додані до неї документи, а також матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів.

У частині 4 ст. 358 КК України, зазначено, що використання завідомо підробленого документа, карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Об`єктивна сторона злочину полягає у наданні підробленого документа підприємствам, установам або організаціям незалежно від форми власності (документ передається уповноваженим особам) або пред явленні їх (для ознайомлення з його змістом, але сам підроблений документ залишається у володінні винного). Під ознаки цієї статті підпадає також використання справжнього, але чужого документа.

В судовому засіданні встановлено, що 28 липня 2025 року в рамках кримінального провадження № 0000220 від 03.03.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, постановлено постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку, проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

З Аналізу постанови дізнавача сектору дізнання відділу поліції №3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 28.07.2025 року по кримінальному провадженню №0000220 від 03.03.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, вбачається, що «…в ході вивчення змісту кримінального провадження жодна з наведених ознак не підтвердилася та документ не є підробленим: жодним фаховим експертним висновком не встановлено фальсифікації підпису чи тексту заповіту. ОСОБА_8 діяла відповідно до норм цивільного законодавства: вона звернулася до нотаріуса з дійсним документом для відкриття спадкової справи. Не встановлено жодного обману або умислу ввести в оману будь-яку особу. Більше того, законність спадкування та можливе оспорювання заповіту регулюється виключно нормами цивільного права (ст. 1216-1236 ЦК України). Таким чином, фактично мова йде про цивільно-правовий спір, у якому має місце розбіжність у поглядах на спадкові права, а не про вчинення кримінального правопорушення. Після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та дослідження, аналізу й оцінки всіх зібраних по кримінальному провадженню доказів, у їх сукупності та послідовності встановлено, що у заяві про вчинення кримінального проступку, щодо підроблення документів, не знайшло свого підтвердження, а тому в даному випадку відсутній склад кримінального проступку, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України, а спір щодо законності спадкування, у разі наявності претензій, повинен вирішуватися у цивільно-правовому порядку…».

Ухвалюючи оскаржувану постанову, посилаючись на вищевказані обставини, дізнавач дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, а тому закрив кримінальне провадження.

Слід зазначити, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження містить достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України, було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011р. (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Слідчий суддя погоджується із висновком дізнавача про те, що між сторонами склалися цивільно-правові правовідносини щодо спадкування майна після померлої, висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі зроблені дізнавачем з належною перевірки обставин справи у їх сукупності. Тобто, суд вважає, що постанова дізнавача від 28 липня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000220 від 03.03.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку, проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України є законною, обґрунтованою і скасуванню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволені скарги захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження №0000220 від 03.03.2025 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1