ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представників особи, щодо майна

якої вирішується питання

про арешт ОСОБА_7

ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги представників особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_9 , адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , - на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 04 грудня 2025 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 04 грудня 2025 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку від 25.11.2025 року за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на належний ОСОБА_9 мобільний телефон «Samsung Galaxy A 53».

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення доведена необхідність накладання арешту на зазначену річ, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотанні про арешт майна відмовити повністю.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що клопотання прокурора є необґрунтованим та містить лише припущення, що майно отримано злочинним шляхом, або має зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням, а відтак відсутні підстави для арешту майна та ризики, визначені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Вказує, що ОСОБА_9 не має відношення до обставин кримінального провадження, а вказаним арештом порушуються її права.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотанні про арешт майна відмовити та повернути вилучене майно ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy A 53».

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що прокурором не доведена правова підстава арешту вилученого майна, а також відсутні докази того, що вилучена річ має ознаки речового доказу та містить сліди кримінального правопорушення. Вказує, що під час обшуку слідчим було отримано повний доступ до мобільного телефону та перевірено усю інформацію, яка міститься у ньому.

Також зазначає, що наразі ОСОБА_9 не є підозрюваною, обвинуваченою та не має будь-якого статусу у даному кримінальному провадженні.

Крім того, вказує, що вилучений мобільний телефон є не лише технічним предметом, а й носієм значного обсягу персональної та конфіденційної інформації щодо ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача; представників особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував;перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів вбачається, щов проваджені відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 21.01.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000104, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ст. 368-5 КК України.

Згідно із доводами сторони обвинувачення, досудовим розслідуванням встановлено, щопосадовими особами Державного комерційного підприємства «Дніпропетровське експериментальне протезно-ортопедичне підприємство» вчиняються дії з розкрадання бюджетних коштів в умовах воєнного стану, шляхом оформлення фіктивних документів на гарантійне обслуговування протезійних засобів, яке фактично не проводиться, та привласнення державних коштів, які направляються по цих документах на виконання гарантійних робіт.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 12.11.2025 року надано дозвіл на проведення обшуку, квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_9 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до протоколу обшуку 25.11.2025 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон «Samsung Galaxy A 53».

Постановою старшого слідчого відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_11 від 25.11.2025 вилучене майно, було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

На даній стадії досудового розслідування наявні достатні підстави ґрунтовно припускати, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо того, що вилучений у ОСОБА_9 мобільний телефон «Samsung Galaxy A 53» може містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.

Відтак, на даному етапі досудового розслідування є підстави ґрунтовно припускати, що мобільний телефон «Samsung Galaxy A 53», який належить ОСОБА_9 , може мати сліди вчинення злочину, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та може бути набутий злочинним шляхом, а отже накладення на нього арешту з метою збереження речових доказів та забезпечення можливої конфіскації/спеціальної конфіскації є виправданим.

Доводи апелянтів про те, що вилучений у ОСОБА_9 мобільний телефон не містить слідів кримінального правопорушення, та є носієм значного обсягу персональної та конфіденційної інформації не можуть бути підставою для скасування арешту, оскільки, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу. Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що мобільний телефон може бути використаний як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може містити відомості про обставини вчинення цього кримінального правопорушення, тобто має суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що ОСОБА_9 є головним бухгалтером ДКП ДЕПОП, фінансово-господарська діяльність якого є предметом досудового розслідування, а відтак є підстави ґрунтовно припускати, що наявна в її телефоні інформація про контакти, телефонні з`єднання, а також смс-повідомлення, листування у електронних месенджерах тощо може мати доказове значення у цьому кримінальному провадженні. Крім того приймається до уваги, що згідно із повідомленням прокурора під час апеляційного розгляду на даний час щодо вказаного телефону призначено судову експертизу, яка триває.

Твердження апелянтів про те, що ОСОБА_9 не має відношення до обставин кримінального провадження, а вказаним арештом порушуються її права, не може бути підставою для скасування арешту, оскільки не спростовує необхідності арешту речового доказу на ранньому етапі досудового розслідування, який і має сприяти його повноті та об`єктивності.

Доводи апеляційних скарг представників особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_8 на переконання колегії суддів, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали, оскільки вони не спростовують правильність зазначених в ній висновків.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, з дотриманням вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали слідчого судді за доводами апеляційної скарги.

Колегією суддів, при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представників особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_9 , адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 04 грудня 2025 року про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4