Справа № 202/117/26
Провадження № 1-кс/202/293/2026
УХВАЛА

Іменем України

12 січня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001800 від 26.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке мотивував тим, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001800 від 26.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

Згідно з матеріалами клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при невстановлених в ході досудового слідства обставинах та місці, з корисливих спонукань, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, вступив у попередню змову із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою незаконного збагачення, шляхом вимагання передачі чужого майна, а саме грошових коштів, з погрозою насильства над потерпілим, вчинене в умовах воєнного стану, використовуючи фізичний та психологічний тиск, з метою спільного вчинення кримінальних правопорушень.

Так ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , діючи з метою реалізації єдиного злочинного умислу, обрали об`єктом вчинення злочину раніше знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

27.11.2025 у невстановлений ході досудового розслідування час ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , та іншими не встановленими особами, зустрілись із потерпілим ОСОБА_7 , та висловили вимоги, поєднані із погрозами застосування до останнього фізичного насильства, щодо передачі їм, грошових коштів в сумі 10 000 доларів США в якості повернення неіснуючого боргу, які потерпілий сприйняв реально та такі, що можуть бути виконані та повідомив, що на даний час у нього відсутні грошові кошти у вказаному об`ємі.

29.11.2025 у невстановлений ході досудового розслідування час ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою м. Дніпро, вул. Євпаторійська 2д погрозами застосування до потерпілого фізичного насильства, подавили волю останнього до супротиву в ході чого ОСОБА_7 передав грошові кошти у сумі 5000 доларів США та 40 000 гривень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які вони розподілили за власним розсудом.

Після чого ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , успішно реалізувавши визначену злочинну мету, яка полягала у незаконному збагаченні, шляхом вимаганні передачі чужого майна, а саме грошових коштів, з погрозою насильства над потерпілим, вчинене в умовах воєнного стану, прийняли рішення про продовження вчинення злочину відносно ОСОБА_7 .

Так, 24.12.2025 у невстановлений ході досудового розслідування час ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , та іншими не встановленими особами, зустрілись у відділення «ОТП Банку», розташованому за адресою м. Дніпро, вул. Шевченко 53 із потерпілим ОСОБА_7 , та висловили вимоги, поєднані із погрозами застосування до останнього фізичного насильства, щодо передачі їм, грошових коштів в сумі 30 000 доларів США з метою врегулювання конфліктної ситуації, які потерпілий сприйняв реально та такі, що можуть бути виконані та повідомив, що йому потрібен час зібрати грошові кошти у вказаному об`ємі.

В ході проведення досудового розслідування в рамках кримінального, зібрані докази, які підтверджують факти викладені у клопотанні.

Допитаний як потерпілий ОСОБА_7 , який надав свідчення відносно обставин вчиненого кримінального правопорушення, та вказав на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як на осіб, які безпричинно вимагають передати їм грошові кошти у сумі 30 000 доларів США, примушують потерпілого продати його транспортний засіб, погрожуючи застосуванням насильства.

Проведено впізнання за фотознімками із потерпілим ОСОБА_7 , в ході якого останній впізнав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,як осіб які здійснюють вимагання грошових коштів у сумі 30 000 доларів США.

06.01.2025 в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України в ході особистого обушку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучено грошові кошти на суму 900 доларів США 2000 гривень.

07.01.2026 постановою слідчого вилучене майно визнано речовим доказом.

Слідчий у судове засідання не з`явився, до клопотання додав заяву у якій просив розглянути клопотання у його відсутність, просить задовольнити.

Власник майна у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, що і потрібно під час даного досудового розслідування.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були знаряддям скоєння кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або утримують інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час проведення досудового розслідування.

Згідно зі ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 КПК України.

Виходячи з норм ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, серед іншого встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Нормами ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу вказані предмети. відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є об`єктами кримінально протиправних дій. Слідчим винесено постанову про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки на теперішній час у слідства є достатньо підстав вважати, що вилучене під час вказаного вище огляду майно може бути використане у якості доказів у кримінальному провадженні.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а саме зазначеного вище речового доказу, для виконання завдання арешту майна, встановленого ч. 1 ст. 170 КПК України, щодо запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а також для забезпечення проведення експертиз, наявні підстави у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження арешту.

У разі зволікання із наданням дозволу на арешт майна (речового доказу) виникає ризик його знищення або переховування, тощо.

З метою подальшого використання вилученого майна у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Наведене зумовило прокурора звернутися із клопотанням до слідчого судді.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що на час розгляду клопотання є достатньо підстав вважати, що вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, зокрема, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна передбачає собою тимчасове позбавлення можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчий, в обгрунтування клопотання про арешт майна, додав до клопотання постанову про визнання речовими доказами від 07.01.2026 року, відповідно до якої вищевказане майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному проваджені.

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речових доказів, виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам ст.171 КПК України і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0001800 від 26.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, на вилучені речі06.01.2025 в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України в ході особистого обушку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- грошові кошти на суму 900 доларів США 2000 гривень.

Тимчасово, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавити будь-яких осіб права на відчуження та розпорядження вказаним вище майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1