Справа № 548/419/22
Провадження №1-кп/548/24/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

17.12.2025 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони обвинувачення -прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

сторони захисту адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у об`єднаних кримінальних провадженнях № 0000290 та №0000110 по ОСОБА_11 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2, 255-1 ч.1, 289 ч.2 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2, 289 ч.2 КК України, ОСОБА_14 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2, 255-3 ч.1, 289 ч.2, 263 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хорольського районного суду Полтавської області знаходяться вищевказані об`єднані кримінальні провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , який мотивував тим, що ризики, встановлені раніше, не зменшились і на даний час продовжують існувати, обвинувачений може впливати на свідків, оскільки їх ще не допитано судом. Крім того прокурор вказав, що тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінують обвинуваченому, може вплинути на те, що він буде уникати суду та може вчинити інші кримінальні правопорушення, а також просив суд врахувати те, що обвинуваченому ОСОБА_4 пред`явлено підозру в скоєнні інших кримінальних правопорушень, просив відмовити в задоволенні клопотань захисників.

В судовому засіданні захисники обвинуваченого ОСОБА_4 адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , просили суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора і просили суд обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 домашній арешт або заставу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив суд відмовити в задоволенні клопотань прокурора та задоволити клопотання захисників.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, а у задоволенні клопотань захисників слід відмовити з наступних підстав.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 у разі звільнення його з-під варти може переховуватися від суду, а також те, що у справі ще не допитано свідків, у суду є підстави вважати, що обвинувачений у разі звільнення з-під варти може впливати на них та може вчинити інші кримінальні правопорушення; а також враховуючи відсутність даних про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України; враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винним в інкримінованим йому злочинам,- суд приходить до твердого переконання про необхідність продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд враховує, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, на даний час унеможливить запобігання вищевказаним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, оскільки всі вони передбачають перебування особи на волі, що дає можливість вчинити дії, про що зазначено у вищевказаних клопотаннях.

Доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Одночасно, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею КПК України. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинувачених, міцність соціальних зв`язків.

Суд враховує, що запобіжний захід має на меті, зокрема, попередження спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.

Зважаючи на те, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту, клопотання прокурора підлягають до задоволення. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Отже, стверджувані ризики в даних у об`єднаних кримінальних провадженнях переважають над принципом поваги до особистої свободи, на що звернув увагу Європейський суд з прав людини у справі «Борзих та інші проти України» від 25.06.2020 року.

Одночасно судом враховується практика Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдане за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням забезпечує не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Так, кримінальні правопорушення, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 є тяжкими злочинами. На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад, спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Суд прийшов до висновку, що на даний час запобіжний захід - тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого та встановленим обставинам і наявності ризиків, які є запобіжниками саме належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що до обвинуваченого ОСОБА_4 можна застосувати більш м`які запобіжні заходи.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора слід задоволити, а в задоволенні клопотань захисників слід відмовити.

Крім того згідно ч.4 ст.183 КПК України альтернативний запобіжний захід у виді застави не підлягає застосуванню щодо ОСОБА_4 , так як вони обвинувачуються у скоєнні насильницьких кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного суд вважає, що строк тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку, відсутність доказів, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 14.02.2026 року, включно.

Керуючись ст. ст. 331, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження у об`єднаних кримінальних провадженнях № 0000290 та №0000110 строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2, 255-1 ч.1, 289 ч.2 КК України,- задовольнити.

У задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_9 та про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту або застави відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити за безпідставністю.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжити на строк, що не перевищує 60 днів, а саме до 14.02.2026 року включно.

Строк дії ухвали до 14 лютого 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п"яти діб з дня її оголошення.

Головуючий : ОСОБА_1