ВИРОК

іменем України

29.10.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі кримінальне провадження № 0000572 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2025, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Завидо-Кудашеве Добропільського району Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 та проживаючого у будинку АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14.12.2004 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України;

?- 12.12.2005 Донецьким апеляційним судом за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років;

-02.10.2025 року, Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпра за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.4 ст.185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 січня 2025 року №26/2025, затвердженим Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 січня 2025 №4220-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб.

Так, 29.06.2025 року, приблизно о 18:10 год., ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 прийшли в гості до знайомого ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , де в спальній кімнаті почали вживати алкогольні напої. Під час вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_3 побачив на столі мобільний телефон торгової марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 11 (2201117TY)» об?ємом пам?яті 6/128 GB, який належить ОСОБА_6 , та у нього виник умисел на його викрадення.

В цей же день, приблизно о 21:00 год., реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна ОСОБА_3 знаходячись в стані алкогольного сп?яніння та скориставшись тим, що ОСОБА_6 вийшов з приміщення спальної кімнати, а ОСОБА_8 спав, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, в умовах воєнного стану викрав зі столу в спальній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11 (2201117TY)» об?ємом пам?яті 6/128 GB, вартістю 3499, 67 грн., який належить ОСОБА_6 .

Заволодівши викраденим майном та отримавши його у своє повне розпорядження, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду, на загальну суму 3499,67 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно 29.06.2025 зустрів військовослужбовця солдата ОСОБА_6 , з яким вони пішли до ОСОБА_8 , а саме до будинку АДРЕСА_1 , де всі разом вживали алкогольні напої. Коли ОСОБА_8 та ОСОБА_6 заснули, він зі столу викрав належний потерпілому ОСОБА_6 .

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім визнання ним своєї вини, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04.07.2025, потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що 29.06.2025 у будинку №27 по вулиці Степовій у смт Святогорівка, було викрадено належний йому мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11 (2201117TY)».

Відповідно до протоколу огляду місця події від 04.07.2025 та фото таблиці до нього в присутності понятих за участю ОСОБА_7 проведено огляд місцевості за адресою: Донецька область, Покровський район, смт. Святогорівка, вул.Степова,27.

Відповідно до протоколу огляду предмету від 05.07.2025 та фототаблицею до нього в присутності понятих за участю ОСОБА_3 оглядався мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11 ( НОМЕР_1 )», який останній видав добровільно, пояснивши що цей телефон він викрав 29.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , у чоловіка на ім`я ОСОБА_9 .

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 05.07.2025 в якості речового доказу визнано мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11 ( НОМЕР_1 )», який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , про що свідчить розписка останнього.

Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 07.07.2025 та фототаблицею до нього в присутності понятих потерпілий ОСОБА_6 серед пред`явлених йому телефонів впізнав телефон під №2 як свій телефон «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11 (2201117TY)».

Відповідно до протоколу пред`явлення особи до впізнання від 18.07.2025 та фототаблицею до нього в присутності понятих за участю потерпілого ОСОБА_6 , останній впізнав під номером 3 особу, а саме ОСОБА_3 , який викрав його мобільний телефон.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/105-25/9827-ТВ від 10.07.2025 ринкова вартість мобільного телефону торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11 (2201117TY)» об?ємом пам?яті 6/128 GB, який був у використанні на момент вчинення кримінального правопорушення, станом на 29.06.2025, становила 3499,67 грн.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 27.06.2025 в присутності понятих за участю ОСОБА_3 та його захисника проведено слідчий експеримент, на якому ОСОБА_3 з добровільної згоди відтворив обставини події що мали місце 29.06.2025, а саме механізм викрадення мобільного телефону.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому, повторно, в умовах воєнного стану.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд не відносить щире каяття ОСОБА_3 до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки його каяття і сприяння розкриттю злочину продиктоване бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне, а в свою чергу щире каяття, характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Однак вказане у суб`єктивному ставленні обвинуваченого до вчиненого ним злочину відсутнє, оскільки ОСОБА_3 , в судовому засіданні свою поведінку оцінив як «нормальну», тобто він не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Обставиною що обтяжує покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину, оскільки ОСОБА_3 вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, маючи судимість за умисні кримінальні правопорушення.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав формально, не працює, вживає спиртні напої, неодноразово надходили скарги від односельців на аморальну поведінку, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше неодноразово судимий, має не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України; позицію обвинуваченого та захисника, які просили призначити мінімально можливе покарання, також суд враховує наявність обставин, що обтяжують та відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання виключно у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч.4 ст. 70 КК України.

Оскільки, як слідує з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 злочин за даним вироком вчинив до ухвалення відносно нього 02.10.2025 вироку Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України за яким йому призначено покарання у виді апробаційного нагляду на строк 1 рік 6 місяців.

Тому, саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , виключно в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбуванням покарання, при цьому, суд враховує схильність ОСОБА_3 до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки він маючи не зняті і непогашені судимості, вчинив злочин за даним вироком, що вказує на систематичність його злочинних дій.

Тому, саме це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому призначення покарання із застосуванням вимог ст. ст. 75,76 КК України, не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до п.9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02.10.2025 більш суворим за даним вироком, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази:

- телефон «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11 (2201117TY)» залишити за належністю потерпілому.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз в сумі 2 674,20 гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпра ОСОБА_10