КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №752/1322/23 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1 апеляційне провадження №11-сс/824/4739/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

представника: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0000838 від 31 жовтня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 255, частиною другою статті 255, частиною третьою статті 307, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2025 року клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт на апарат мобільного зв`язку «iPhone 15 Pro Max», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з карткою еSIM НОМЕР_3 (пароль НОМЕР_4 ); транспортний засіб «TESLA MODEL Y», чорного кольору, 2020 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_5 , WIN НОМЕР_7; ключ-карта до транспортного засобу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно ОСОБА_9 .

Апеляційну скаргу мотивує тим, що у клопотанні прокурора взагалі не вказано підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, що є порушенням пункту 1 частини другої статті 171 КПК України, а також у даному клопотанні не зазначено документів, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, що є порушенням пункту 3 частини другої статті 171 КПК України, також у даному клопотанні зазначено тільки перелік майна, але не зазначено види майна, що належить арештувати, що є порушенням пункту 2 частини другої статті 171 КПК України.

Уважає, що розмір шкоди, завданий даним кримінальним правопорушенням, є явно неспіврозмірним розміру конфіскації майна, також слідчим взагалі не вказано правову підставу для арешту майна, що є порушенням норм чинного КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 , думку прокурора ОСОБА_6 , яка просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000838 від 31 жовтня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 255, частиною другою статті 255, частиною третьою статті 307, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України.

28 травня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 старшим слідчим в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 проведено обшук транспортного засобу марки «TESLA MODEL Y», держаний номерний знак НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_8 , користувач - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно, а саме: апарат мобільного зв`язку «iPhone 15 Pro Max», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з карткою еSIM НОМЕР_3 (пароль НОМЕР_4 ); транспортний засіб «TESLA MODEL Y», чорного кольору, 2020 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_5 , WIN НОМЕР_7; ключ-карта до транспортного засобу.

28 травня 2025 року постановою слідчого апарат мобільного зв`язку «iPhone 15 Pro Max», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з карткою еSIM НОМЕР_3 (пароль НОМЕР_4 ); транспортний засіб «TESLA MODEL Y», чорного кольору, 2020 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_5 , WIN НОМЕР_7; ключ-карта до транспортного засобу, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000838 від 31 жовтня 2022 року.

29 травня 2025 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000838, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру судових розслідувань 31 жовтня 2022 року, в якому він просить накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку, а саме: апарат мобільного зв`язку «iPhone 15 Pro Max», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з карткою еSIM НОМЕР_3 (пароль НОМЕР_4 ), транспортний засіб «TESLA MODEL Y», чорного кольору, 2020 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_5 , WIN НОМЕР_7; ключ-карта до транспортного засобу.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2025 року клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт на апарат мобільного зв`язку «iPhone 15 Pro Max», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з карткою еSIM НОМЕР_3 (пароль НОМЕР_4 ); транспортний засіб «TESLA MODEL Y», чорного кольору, 2020 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_5 , WIN НОМЕР_7; ключ-карта до транспортного засобу.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами частини третьої статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

За правилами частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною другою статті 255, частиною третьою статті 307, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України, за якими здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що апарат мобільного зв`язку «iPhone 15 Pro Max», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з карткою еSIM НОМЕР_3 (пароль НОМЕР_4 ), виявлений та вилучений під час проведення обшуку 28 травня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва транспортного засобу марки «TESLA MODEL Y», держаний номерний знак НОМЕР_5 , WIN НОМЕР_7, власником якого є ОСОБА_8 , користувач - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки може містити інформацію по обставинам кримінального провадження, буде використаний під час проведення експертиз, допитів свідків та інших слідчих та процесуальних діях, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

На переконання колегії суддів, прокурором у клопотанні у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на вилучений під час проведення обшуку транспортного засобу апарат мобільного зв`язку «iPhone 15 Pro Max», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з карткою еSIM НОМЕР_3 (пароль НОМЕР_4 ) з метою забезпечення збереження вказаного майна як речових доказів, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене, приховане, пошкоджене, зіпсоване чи втрачене.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у порушення вимог пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт транспортного засобу «TESLA MODEL Y», чорного кольору, 2020 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_5 , WIN НОМЕР_7; ключ-карти до транспортного засобу, належним чином не перевірив мету та правову підставу для такого арешту, обмежившись лише переліком норм кримінального процесуального закону, які регулюють порядок накладення арешту на майно з підстав збереження речових доказів.

Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовими доказами транспортний засіб «TESLA MODEL Y», чорного кольору, 2020 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_5 , WIN НОМЕР_7; ключ-карта до транспортного засобу у кримінальному провадженні №0000838 від 31 жовтня 2022 року, прокурором у клопотанні не доведено та слідчим суддею не перевірено походження майна, його відповідність критеріям речових доказів згідно вимог статті 98 КПК України, відношення до кримінального провадження, а також як у клопотанні прокурора, так і в ухвалі слідчого судді не доведено мету та наявність підстав для арешту вказаного майна.

Вказане свідчить про те, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, у порушення вимог пунктів 5, 6 частини другої статті 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власника.

Окрім того, надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, не містять даних, які б давали розумні підстави вважати, що транспортний засіб «TESLA MODEL Y», чорного кольору, 2020 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_5 , WIN НОМЕР_7; ключ-карта до транспортного засобу можуть бути набутими кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

За таких обставин, звертаючись з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб «TESLA MODEL Y», чорного кольору, 2020 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_5 , WIN НОМЕР_7; ключ-карта до транспортного засобу, прокурором не доведено необхідність такого арешту, оскільки не підтверджено належними доказами, що накладення арешту на вказане майно, за викладених у клопотанні обставин, виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна і при вказаних обставинах не порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, на думку колегії суддів, слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не перевірено вказані обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на транспортний засіб «TESLA MODEL Y», чорного кольору, 2020 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_5 , WIN НОМЕР_7; ключ-карта до транспортного засобу з метою збереження речових доказів, на яку посилається орган досудового розслідування.

На думку колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог статті 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів на підтвердження тих обставин, на які послався у клопотанні, а саме, не встановив власника майна, не перевірив походження майна, ступінь відношення цього майна до кримінального провадження №0000838 від 31 жовтня 2022 року, а слідчий суддя, у відповідності до статті 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів доходить висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно частково, а саме на апарат мобільного зв`язку «iPhone 15 Pro Max», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з карткою еSIM НОМЕР_3 (пароль НОМЕР_4 ). В іншій частині клопотання прокурора підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2025 року - скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000838 від 31 жовтня 2022 року про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на апарат мобільного зв`язку «iPhone 15 Pro Max», IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з карткою eSIM НОМЕР_3 (пароль НОМЕР_4 ).

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4