Провадження № 11-кп/819/350/25 Доповідач: ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2025 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000217 від 24.02.2024 за апеляційною скаргою зі змінами прокурора на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 28.03.2025 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

18.03.2004 Білозерським районним судом Херсонської області за ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнений на підставі ст.75 КК України іспитовим строком 2 роки.

22.12.2005 Суворовським районним судом Херсонської області за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186 КК України, до позбавлення волі строком на 7 років. Звільнений 24.02.2011 у зв`язку з відбуттям строку покарання.

16.11.2011 Суворовським районним судом Херсонської області за ст.198 КК України до арешту строком на 3 місяці. Звільнений 16.01.2012 у зв`язку з відбуттям строку покарання.

24.09.2012 Новокаховським міським судом Херсонської області за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Звільнений 26.02.2016 умовно- достроково, невідбутий строк - 6 місяців 2 дні.

01.12.2020 Херсонським міським судом Херсонської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.2 ст.186, ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 ч.2 ч.185 КК України до позбавлення волі строком на 6 років;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України.

в с т а н о в и в:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, та йому призначено покарання:

за ч.4 ст.185 КК України (за епізодами № 1, 2, 3, 4) у виді позбавлення волі на строк 5 років;

за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому не обирався.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Встановлені судом обставини.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, за таких обставин.

Епізод 1: ОСОБА_7 , усвідомлюючи обставини щодо дії воєнного стану в Україні, в період часу з 15:00 год. 22.02.2024 року до 10:00 год. 23.02.2024 року, (більш точний час та дата під час досудового розслідування не встановлено), розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, маючи прямий умисел, корисливий мотив та з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, підійшов до автомобіля марки «Nissan» моделі «Rogue» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був розташований за адресою: м. Херсон, вул. Бучми, 16, звідки таємно для оточуючих, в умовах воєнного стану, використовуючи інструменти викрав шляхом демонтажу зовнішнє дзеркало вказаного автомобіля з правої сторони, вартість якого складає 4080,00грн, яке належать потерпілому ОСОБА_8 . Після цього місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4080,00 грн.

Епізод 2: ОСОБА_7 , усвідомлюючи вище вказані обставини щодо дії воєнного стану в Україні, в період з 08:00 год. 12.03.2024 року по 09:30 год 13.03.2024 року (більш точний час та дата під час досудового розслідування не встановлено), розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, маючи прямий умисел, корисливий мотив та з метою незаконного збагачення, шляхом віджиму заднього вікна дверей, проник до салону автомобіля марки ВАЗ моделі «21063» з д.н.з НОМЕР_2 , користувачем якого є ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який було розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно для оточуючих, в умовах воєнного стану, викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 . Після скоєного місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5998,30 грн.

Епізод 3: ОСОБА_7 , усвідомлюючи вище вказані обставини щодо дії воєнного стану в Україні, в період з 29.04.2024 року по 04.05.2024 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, маючи прямий умисел, корисливий мотив та з метою незаконного збагачення, шляхом віджиму вікна проник до житлового будинку, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , таємно для оточуючих, в умовах воєнного стану, викрав належне ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , майно, після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 14 533,34 грн.

Епізод 4: ОСОБА_7 , усвідомлюючи вище вказані обставини щодо дії воєнного стану в Україні, 21.05.2024 року (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, маючи прямий умисел, корисливий мотив та з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу з приміщення гаражу, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , таємно для оточуючих, в умовах воєнного стану, викрав належне ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 майно, після скоєння місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3330,00 грн.

Епізод 5: ОСОБА_7 , діючи всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», який визначає правові та організаційні засади державної політики щодо обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, встановлює порядок державного контролю, повноваження органів виконавчої влади, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 (із наступними змінами), PVP віднесено до психотропних обіг яких заборонено (таблиця ІІ), вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане із незаконним обігом психотропних речовин, за наступних обставин, а саме: переслідуючи прямий умисел на порушення встановленого ст.7 зазначеного Закону порядку обігу психотропних речовин, згідно з якою обіг психотропних речовин, включених до таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого вищезгаданою постановою Кабінету Міністрів України, на території України заборонено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 07.06.2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням час рухаючись по вул. Блюхера в м. Херсон незаконно придбав шляхом знахідки, кристалічну речовину в одному зіп-пакеті, яка відповідно до висновку експерта №CE-19/122-24/3136-НЗПРАП від 12.06.2023 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP масою 0,1655 г., яку далі зберігав при собі до моменту її вилучення працівниками поліції у ході проведення огляду місця події від 07.06.2024 року в період часу з 15.40 год. до 15.43 год. по вул. Жуковського буд. 99/100 у м. Херсоні.

За епізодами №1, 4 стороною обвинувачення дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

За епізодом № 2 стороною обвинувачення дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

За епізодом № 3 стороною обвинувачення дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

За епізодом № 5 стороною обвинувачення дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор порушує питання про скасування вироку з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Свої доводи мотивує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.370, 374 КПК України в мотивувальній частині вироку не виклав формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Також вважає, що за епізодом №2 крадіжки майна ОСОБА_9 судом неправильно кваліфіковані дії ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України за ознакою проникнення у інше приміщення, так як салон автомобіля відноситься до сховища.

Крім того, суд повинен був призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України один раз за всіма епізодами крадіжок, а не по кожному епізоду, чим допустив неправильне застосування кримінального закону.

Також судом не вирішено питання про долю речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження щодо скасування арешту майна.

Просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному розгляді, не надходило.

Крім того, в апеляційній скарзі зі змінами прокурором не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого.

Позиції сторін.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу зі змінами прокурора, просила її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого.

Мотиви суду апеляційної

Відповідно до змісту вироку, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку щодо ОСОБА_7 не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним за результатами розгляду кримінального провадження.

За результатами апеляційного перегляду оскарженого вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , колегією суддів встановлені істотні порушення вимог КПК України, які у відповідності до положень ст.412 КПК України, тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, з огляду на таке.

Положення ст.2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються, зокрема, має бути чітко викладено формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Тобто, мотивувальна частина вироку має містити чітке формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, а також мотиви зміни обвинувачення.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і постановленні вироку щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції не дотримався, що у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України тягне за собою скасування вироку.

Апеляційний суд вважає слушними доводи прокурора про істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, які полягають у тому, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку не зазначив формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченій особі.

Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як випливає зі змісту оскаржуваного вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, суд дійшов висновку про доведеність його винуватості за цим обвинуваченням.

Відповідно до змісту вироку, всупереч зазначених вимог закону суд у мотивувальній частині обвинувального вироку зазначив обвинувачення, яке органом досудового розслідування в обвинувальному акті було висунуто ОСОБА_7 за ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, а не формулювання обвинувачення, яке встановлено та визнане судом доведеним, яке взагалі не викладено у вироку, чим допустив істотне порушення вимог ст.374 КПК України, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.

У зв`язку з відсутністю в мотивувальній частині вироку чіткого формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 не може вважатися таким, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі №466/9158/14-к (провадження №51-645 км18), від 22.03.2018 у справі №521/ 11693/16, від 12.10.2023 у справі №717/1639//21, від 09.03.2023 у справі №606/2657/21, від 02.04.2024 у справі №343/1489/20, від 05.02.2024 у справі №396/10037/22.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог ст.370, 374 КПК Україна не можуть бути усунені шляхом зміни вироку апеляційним судом, як про це спочатку ставив питання прокурор, оскільки відповідно до змісту мотивувальної частини оскарженого вироку суду першої інстанції, в ньому взагалі не зазначено, які обставини, зокрема, який обсяг обвинувачення було встановлено судом першої інстанції та визнано доведеним, за результатами судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що відсутність в оскаржуваному вироку формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним, за результатами судового розгляду, є порушенням прав обвинуваченого на захист, які регламентовані ст.42 КПК України, що в силу положень ст.412 КПК України, також визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 за змістом та формою не відповідає вимогам ст.370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ст.409, 412 КПК України, а тому з урахування усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду справи, вирок підлягає скасуванню.

Апеляційний суд вважає, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст.2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч.1 ст.412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_7 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст.412 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до яких, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

Водночас, у відповідності до положень ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Отже, судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, тому вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 належить скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Частиною 2 та 3 ст.415 КПК України передбачено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи прокурора, викладені ним в апеляційній скарзі, мають бути перевірені під час нового розгляду кримінального провадження.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення, виклавши в ньому те обвинувачення, яке в повній мірі відображає форму вини, мотив, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення.

Якщо при новому розгляді винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, буде доведено повністю, то покарання йому має бути призначене з урахуванням вимог ст.65 КК України та відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі винного.

Крім того, що суду необхідно вирішити питання про долю речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження щодо скасування арешту майна, як про це вказує прокурор у свої апеляційній скарзі зі змінами.

З огляду на наведене, апеляційну скаргу зі змінами прокурора належить задовольнити.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 405, 407, 409, 412, 413, 415, 419 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 28.03.2025 щодо ОСОБА_7 - скасувати та призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4