КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7228/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000482 від 09.04.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч. 4 ст. 354 КК України,

за участю:

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року задоволено клопотанняпрокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000482 від 09.04.2025 року.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно - речові докази, що виявлені та вилучені 14 серпня 2025 року старшим слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- Бланки направлення інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова з відтисками печатки синього кольору «Консультативна поліклініка» (незаповнені) на 5 аркушах (на 1 аркуші кожен);

- Бланки направлення з позначкою мережі клініки «Viva» з відтисками печаток синього кольору, зокрема печатки «Приватне підприємство «Мрія-Медіс» Медична клініка «Віва» та печатки «Лікар ОСОБА_10 » на 4 аркушах, при цьому на кожному аркуші надруковано по 2 направлення;

- Чорновий варіант бланку направлення 9393-8475-9321-6228 пацієнта ОСОБА_11 до лікаря ОСОБА_12 ;

- Грошові кошти у загальній сумі 6 200 грн, з яких 6 купюр номіналом 1000 грн та 1 купюра номіналом 200 грн;

- Грошові кошти іноземною валютою у сумі 300 доларів США, з яких 1 купюра номіналом 100 доларів США, 6 купюр номіналом 50 доларів США;

- Грошові кошти іноземною валютою у сумі 50 Євро однією купюрою;

- Мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 серпня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, що належить на праві власності ОСОБА_6 , відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ухвала Голосіївського районного суду від 22 серпня 2025 року є незаконною, ухвалена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, є упередженою на користь слідчих органів і органів контррозвідки ДВКР СБУ, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права без урахування доданих до справи матеріалів, відтак підлягає скасуванню.

Так, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_13 від 30 липня 2025 року надано дозвіл старшому слідчому відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у м. Києві капітану поліції ОСОБА_14 та іншим слідчим групи слідчих і прокурорів в групі в кримінальному провадженні №0000482 від 09.04.2025 року на проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 .

Зокрема, захисник зазначає, що вилучені під час обшуку у квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 грошові кошти не відповідають критеріям речових доказів, визначених у ст. 98 КПК України.

Щодо телефону ОСОБА_15 , то цей телефон має для неї важливе значення, як лікаря кардіолога, адже там вся база хворих, яким підтримка необхідна навіть в неробочий час, що на даний час ускладнює роботу останньої як лікаря-спеціаліста з досвідом.

15 серпня 2025 року прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна з проханням накласти арешт на тимчасово вилучене майно-речові докази, що виявлені та вилучені 14 серпня 2025 року в ході проведення обшуку.

Зазначене клопотання прокурора аргументовано тим, що арешт допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи.

Про прийняте рішення зацікавлені особи не повідомлені і позбавлені були права на оскарження, чим порушено права людини.

Також апелянт зазначає, що у протоколі обшуку вилучені купюри не ідентифіковані та не зафіксовані як того вимагає КПК України. Експертиза бланків, з метою встановлення оригінальних бланків чи їхніх копій не призначена.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції суд не звернув увагу на додані документи та категорично відмовився допомогти отримати довідку, яку витребовували з ГУ ДПС у м. Києві.

До цього часу телефон ОСОБА_6 не оглянутий, як і не оглянуті грошові кошти як того вимагає КПК України протягом 72-х годин. Таких доказів до матеріалів справи не додано, що вказує на упередженість досудового слідства та наміри залякування.

До матеріалів справи додано консультативний висновок, підписаний ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_16 від 10 червня 2025 року, яким лікар підтверджує не фактично попередні встановлені діагнози провокатора та рекомендує повторну консультацію після проведення амбулаторного лікування та проведення додаткових обстежень.

Відповідно вказаний висновок не є ВЛК, який звільняє чи має якісь юридичні факти для звільнення від служби в ЗСУ. На підтвердження даного факту досудовим розслідуванням не проведено СМЕ Черватюка і підтвердження, що саме цей висновок став вирішальним для звільнення останнього від служби в ЗСУ, а тому це абстрактне бачення слідчого і прокурора без доказової бази, і не несе якихось юридичних наслідків.

В матеріалах справи відсутні дозволи суду на проведення негласної слідчої (розшукової) дії протягом 60 годин з моменту його отримання, що вказує на упереджені та незаконні дії органів досудового розслідування.

Відповідно до клопотання прокурора про накладення арешту відсутня будь-яка аргументація та докази. Відсутні докази причетності ОСОБА_6 до кримінального провадження.

Станом на теперішній час арештовано телефон ОСОБА_6 , як речовий доказ без ознак причетності до скоєння будь-якого кримінального правопорушення. На даний час ОСОБА_6 перебуває в статусі свідка, про що свідчать всі звернення до суду.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб про джерела нарахування доходу, ОСОБА_6 мала достойну заробітну плату і легальний дохід, аби мати в своєму гаманці відповідну суму грошових коштів, яка була вилучена під час обшуку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки копію повного тексту представником власника майна отримано 03.09.2025 року, а апеляційну скаргу подано до суду 08.09.2025 року, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N? 0000482 від 09.04.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному провадженні здійснюють прокурори Київської міської прокуратури.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стала інформація Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України про надходження на їх адресу заяви ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродження м. Вінниця, про вимагання ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та службовими особами комунального некомерційного підприємства «Київська міська студентська поліклініка» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за попередньою змовою групою осіб неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Встановлено, що ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою власного протиправного збагачення за попередньою змовою з громадянином України ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 або за адресою: АДРЕСА_6 , з метою ведення своєї протиправної діяльності винаймає офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_7 , де фактично зареєстроване Адвокатське об`єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і партнери», та лікарем терапевтом комунального некомерційного підприємства «Київська міська студентська поліклініка» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , фактично проживаючою за адресою: АДРЕСА_8 , здійснює свою медичну діяльність в КНП «Київська міська студентська поліклініка» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Політехнічна, буд. 25/29, робочий кабінет № 303, та іншими невстановленими особами, організували схему виключення з військового обліку чоловіків призивного віку шляхом видачі їм завідомо неправдивих офіційних документів про непридатність до військової служби за станом здоров`я.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що 24 квітня 2025 року приблизно о 13 год 00 хв ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , використовуючи месенджер «WhatsApp» зателефонував до ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та запропонував останньому особисту зустріч поблизу готелю «Мир», що за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський, 70, з метою обговорення алгоритму виключення його з військового обліку, шляхом видачі йому завідомо неправдивих офіційних медичних документів, які в подальшому будуть слугувати підставою для зняття з військового обліку.

Далі, цього ж дня орієнтовно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_16 , за вказівкою ОСОБА_18 прибув до готелю «Мир», що за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський, 70, де зустрів останнього. За результатами спілкування, ОСОБА_18 , усвідомлюючи відсутність в останнього стійких порушень функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я у останнього, запевнив ОСОБА_16 про можливість видачі йому завідомо неправдивих офіційних медичних документів, які в подальшому будуть слугувати підставою для зняття з військового обліку за грошову винагороду, загальною сумою близько 18 000 (вісімнадцяти) тисяч доларів США, які останній буде сплачувати поетапно за кожну проведену дію.

25.04.2025 року ОСОБА_16 за вказівкою ОСОБА_18 , приблизно о 16 год 00 хв прибув до КНП «Київська міська студентська поліклініка» за адресою: м. Київ, вулиця Політехнічна, 25/29, де зустрівся з останнім на 3-му поверсі біля кабінету з написом «303 ОСОБА_19 », до якого увійшли разом.

Так в ході перебування останніх в зазначеному кабінеті, лікар загальної практики - сімейний лікар КНП «Київська міська клінічна лікарня №6» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_19 , без проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів відносно ОСОБА_16 , усвідомлюючи відсутність стійких порушень функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров?я у останнього, запевнила ОСОБА_16 про можливість видачі йому завідомо неправдивих офіційних медичних документів, які в подальшому будуть слугувати підставою для зняття з військового обліку та підписала з останнім декларацію та здійснила запис до лікаря пульмонолога ОСОБА_20 .

У ході проведення контролю за вчиненням злочину 05 травня 2025 року о 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи біля метро Почайна на парковці магазину «Територія мінімальних цін», за адресою: м. Київ, пр-т. Степана Бандери, 16Д, отримав від ОСОБА_16 першу частину обумовленої з останнім неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 500 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 05.05.2025 року становило 20 854 гривень 55 копійок, за видачу завідомо неправдивих офіційних медичних документів, які в подальшому будуть слугувати підставою для зняття з військового обліку.

13.05.2025 року ОСОБА_16 приблизно о 16 год 40 хв прибув, за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 29, де зустрівся із ОСОБА_18 , та лікарем-кардіологом ІІ категорії ТОВ «Клініка Оксфорд медікал» ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який продовжуючи реалізовувати злочинний умисел ОСОБА_18 , який направлений на одержання неправомірної вигоди, повідомив останньому про необхідність проходження двох формальних стаціонарних лікувань, з яких: перше - у ДУ «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського НАМН України», яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Амосова, буд. 10 та у ДУ «Національного інституту серцево-судинної хірургії М.М. Амосова Національної академії медичних наук України», яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Амосова, буд. 6, з метою отриманням ОСОБА_16 медичних документів із недостовірними відомостями, які в подальшому будуть слугувати підставою для зняття з військового обліку.

У ході проведення контролю за вчиненням злочину 30 травня 2025 року о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в присутності ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в кафе «Какаво», за адресою: м. Київ, вул. Бойчука, 18, отримав від ОСОБА_16 частину обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 2500 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 30.05.2025 року становило 103 900 гривень 00 копійок, за видачу завідомо неправдивих офіційних медичних документів, які в подальшому будуть слугувати підставою для зняття з військового обліку.

Згідно матеріалів кримінального провадження, допиту свідків, та матеріалів виконання доручення, наданого в порядку ст. 40 КПК України, працівниками Департаменту військової контррозвідки СБ України, встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лікар ДУ «Національного інституту серцево судинної хірургії М.М.Амосова Національної академії медичних наук України», яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Амосова, буд. 6, робочий кабінет № 6, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

За викладених вище обставин, 14.08.2025 року слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_13 від 30.07.2025 року по справі №752/18111/25, за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а саме:

- Бланки направлення інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова з відтисками печатки синього кольору «Консультативна поліклініка» (незаповнені) на 5 аркушах (на 1 аркуші кожен);

- Бланки направлення з позначкою мережі клініки «Viva» з відтисками печаток синього кольору, зокрема печатки «Приватне підприємство «Мрія-Медіс» Медична клініка «Віва» та печатки «Лікар ОСОБА_10 » на 4 аркушах, при цьому на кожному аркушів надруковано по 2 направлення;

- Чорновий варіант бланку направлення 9393-8475-9321-6228 пацієнта ОСОБА_11 до лікаря ОСОБА_12 ;

- Грошові кошти у загальній сумі 6 200 грн, з яких 6 купюр номіналом 1000 грн та 1 купюра номіналом 200 грн;

- Грошові кошти іноземною валютою у сумі 300 доларів США, з яких 1 купюра номіналом 100 доларів США, 6 купюр номіналом 50 доларів США;

- Грошові кошти іноземною валютою у сумі 50 Євро однією купюрою;

- Мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 .

В ході обшуку органом досудового розслідування прийнято рішення про необхідність у вилучені вказаних речей та документів для забезпечення подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, а також з`ясування об`єктивної істини по справі, в результаті чого вони були вилучені. Вказані речі та сліди будуть використані під час проведення експертиз допитів свідків та інших слідчих та процесуальних діях.

14.08.2025 року вищевказані виявлені та вилучені речі визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

15.08.2025 року прокурор відділу Київської міської прокуратуриОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000482 від 09.04.2025 року, та просив накласти арешт на:

- Бланки направлення інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова з відтисками печатки синього кольору «Консультативна поліклініка» (незаповнені) на 5 аркушах (на 1 аркуші кожен);

- Бланки направлення з позначкою мережі клініки «Viva» з відтисками печаток синього кольору, зокрема печатки «Приватне підприємство «Мрія-Медіс» Медична клініка «Віва» та печатки «Лікар ОСОБА_10 » на 4 аркушах, при цьому на кожному аркушів надруковано по 2 направлення;

- Чорновий варіант бланку направлення 9393-8475-9321-6228 пацієнта ОСОБА_11 до лікаря ОСОБА_12 ;

- Грошові кошти у загальній сумі 6 200 грн, з яких 6 купюр номіналом 1000 грн та 1 купюра номіналом 200 грн;

- Грошові кошти іноземною валютою у сумі 300 доларів США, з яких 1 купюра номіналом 100 доларів США, 6 купюр номіналом 50 доларів США;

- Грошові кошти іноземною валютою у сумі 50 Євро однією купюрою;

- Мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтоване з посиланням на те, що завданням арешту майна у вигляді вилучених у ході обшуку речей є збереження речових доказів: запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження.

Окрім того, у ході проведення досудового розслідування є необхідність у проведенні оглядів і відповідних судових експертиз з метою отримання і підтвердження відомостей, які свідчать про обставини вчинення кримінальних правопорушень.

У разі відсутності вказаних документів і речей при матеріалах відповідного кримінального провадження, це істотно ускладнить забезпечення швидкого, повного, всебічного та неупередженого розслідування даного кримінального правопорушення, що має на меті законне та своєчасне притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які вчинили вищевказані кримінальні правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року задоволено клопотанняпрокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000482 від 09.04.2025 року.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно - речові докази, що виявлені та вилучені 14 серпня 2025 року старшим слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- Бланки направлення інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова з відтисками печатки синього кольору «Консультативна поліклініка» (незаповнені) на 5 аркушах (на 1 аркуші кожен);

- Бланки направлення з позначкою мережі клініки «Viva» з відтисками печаток синього кольору, зокрема печатки «Приватне підприємство «Мрія-Медіс» Медична клініка «Віва» та печатки «Лікар ОСОБА_10 » на 4 аркушах, при цьому на кожному аркуші надруковано по 2 направлення;

- Чорновий варіант бланку направлення 9393-8475-9321-6228 пацієнта ОСОБА_11 до лікаря ОСОБА_12 ;

- Грошові кошти у загальній сумі 6 200 грн, з яких 6 купюр номіналом 1000 грн та 1 купюра номіналом 200 грн;

- Грошові кошти іноземною валютою у сумі 300 доларів США, з яких 1 купюра номіналом 100 доларів США, 6 купюр номіналом 50 доларів США;

- Грошові кошти іноземною валютою у сумі 50 Євро однією купюрою;

- Мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 .

Із висновками слідчого судді суду першої інстанції в частині накладення арешту на бланки направлення інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова з відтисками печатки синього кольору «Консультативна поліклініка» (незаповнені) на 5 аркушах (на 1 аркуші кожен); бланки направлення з позначкою мережі клініки «Viva» з відтисками печаток синього кольору, зокрема печатки «Приватне підприємство «Мрія-Медіс» Медична клініка «Віва» та печатки «Лікар ОСОБА_10 » на 4 аркушах, при цьому на кожному аркуші надруковано по 2 направлення; чорновий варіант бланку направлення 9393-8475-9321-6228 пацієнта ОСОБА_11 до лікаря ОСОБА_12 ; мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 , з метою їх збереження як речових доказів, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Задовольняючи дане клопотання, подане в межах кримінального провадження №0000482 від 09.04.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 354 КК України та накладаючи арешт на бланки направлення інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова з відтисками печатки синього кольору «Консультативна поліклініка» (незаповнені) на 5 аркушах (на 1 аркуші кожен); бланки направлення з позначкою мережі клініки «Viva» з відтисками печаток синього кольору, зокрема печатки «Приватне підприємство «Мрія-Медіс» Медична клініка «Віва» та печатки «Лікар ОСОБА_10 » на 4 аркушах, при цьому на кожному аркуші надруковано по 2 направлення; чорновий варіант бланку направлення 9393-8475-9321-6228 пацієнта ОСОБА_11 до лікаря ОСОБА_12 ; мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 , слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою його збереження як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення в частині накладення арешту на бланки направлення інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова з відтисками печатки синього кольору «Консультативна поліклініка» (незаповнені) на 5 аркушах (на 1 аркуші кожен); бланки направлення з позначкою мережі клініки «Viva» з відтисками печаток синього кольору, зокрема печатки «Приватне підприємство «Мрія-Медіс» Медична клініка «Віва» та печатки «Лікар ОСОБА_10 » на 4 аркушах, при цьому на кожному аркуші надруковано по 2 направлення; чорновий варіант бланку направлення 9393-8475-9321-6228 пацієнта ОСОБА_11 до лікаря ОСОБА_12 ; мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 , слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Так, задовольняючи в цій частині клопотання прокурора, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на бланки направлення інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова з відтисками печатки синього кольору «Консультативна поліклініка» (незаповнені) на 5 аркушах (на 1 аркуші кожен); бланки направлення з позначкою мережі клініки «Viva» з відтисками печаток синього кольору, зокрема печатки «Приватне підприємство «Мрія-Медіс» Медична клініка «Віва» та печатки «Лікар ОСОБА_10 » на 4 аркушах, при цьому на кожному аркуші надруковано по 2 направлення; чорновий варіант бланку направлення 9393-8475-9321-6228 пацієнта ОСОБА_11 до лікаря ОСОБА_12 ; мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 , оскільки вказане майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України та визнане речовим доказом постановою слідчого від 14.08.2025 року у даному кримінальному провадженні.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна в частині його накладення на бланки направлення інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова з відтисками печатки синього кольору «Консультативна поліклініка» (незаповнені) на 5 аркушах (на 1 аркуші кожен); бланки направлення з позначкою мережі клініки «Viva» з відтисками печаток синього кольору, зокрема печатки «Приватне підприємство «Мрія-Медіс» Медична клініка «Віва» та печатки «Лікар ОСОБА_10 » на 4 аркушах, при цьому на кожному аркуші надруковано по 2 направлення; чорновий варіант бланку направлення 9393-8475-9321-6228 пацієнта ОСОБА_11 до лікаря ОСОБА_12 ; мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 , з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на зазначене вище майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто його власник, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що судом першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, та враховано, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на бланки направлення інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова з відтисками печатки синього кольору «Консультативна поліклініка» (незаповнені) на 5 аркушах (на 1 аркуші кожен); бланки направлення з позначкою мережі клініки «Viva» з відтисками печаток синього кольору, зокрема печатки «Приватне підприємство «Мрія-Медіс» Медична клініка «Віва» та печатки «Лікар ОСОБА_10 » на 4 аркушах, при цьому на кожному аркуші надруковано по 2 направлення; чорновий варіант бланку направлення 9393-8475-9321-6228 пацієнта ОСОБА_11 до лікаря ОСОБА_12 ; мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 .

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникненню майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводів представника власника майна, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на бланки направлення інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова з відтисками печатки синього кольору «Консультативна поліклініка» (незаповнені) на 5 аркушах (на 1 аркуші кожен); бланки направлення з позначкою мережі клініки «Viva» з відтисками печаток синього кольору, зокрема печатки «Приватне підприємство «Мрія-Медіс» Медична клініка «Віва» та печатки «Лікар ОСОБА_10 » на 4 аркушах, при цьому на кожному аркуші надруковано по 2 направлення; чорновий варіант бланку направлення 9393-8475-9321-6228 пацієнта ОСОБА_11 до лікаря ОСОБА_12 ; мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 , з метою забезпечення їх збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізації мету досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено. Слід також зазначити, що накладення арешту є необхідним для збереження майна, оскільки дане майно відповідає критеріям речових доказів, передбаченим ст. 98 КПК України, позаяк може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і ненакладення арешту дасть можливість для його приховування чи відчуження на користь третьої особи, що позбавить реалізації мету досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_6 є добросовісним власником (набувачем) арештованого майна та не має жодного відношення до кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 354 КК України, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що бланки направлення інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова з відтисками печатки синього кольору «Консультативна поліклініка» (незаповнені) на 5 аркушах (на 1 аркуші кожен); бланки направлення з позначкою мережі клініки «Viva» з відтисками печаток синього кольору, зокрема печатки «Приватне підприємство «Мрія-Медіс» Медична клініка «Віва» та печатки «Лікар ОСОБА_10 » на 4 аркушах, при цьому на кожному аркуші надруковано по 2 направлення; чорновий варіант бланку направлення 9393-8475-9321-6228 пацієнта ОСОБА_11 до лікаря ОСОБА_12 ; мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 є необхідними в тому числі і для підтвердження чи спростування факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, тобто можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що, в свою чергу, згідно ч. 3 ст. 173 КПК України і дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб.

Посилання апелянта на те, що суд, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, не дослідив та не взяв до уваги ту обставину, що арештоване майно не має жодного відношення до кримінального провадження, в рамках якого накладався арешт, колегія суддів не бере до уваги, позаяк ці доводи обґрунтованості висновків слідчого судді про задоволення клопотання прокурора про арешт майна не спростовують, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Твердження апелянта про те, що вилучене під час обшуку майно не є речовими доказами та не відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, є безпідставними, так як прокурором при розгляді клопотання було доведено, що вилучене під час обшуку майно, а саме - бланки направлення інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова з відтисками печатки синього кольору «Консультативна поліклініка» (незаповнені) на 5 аркушах (на 1 аркуші кожен); бланки направлення з позначкою мережі клініки «Viva» з відтисками печаток синього кольору, зокрема печатки «Приватне підприємство «Мрія-Медіс» Медична клініка «Віва» та печатки «Лікар ОСОБА_10 » на 4 аркушах, при цьому на кожному аркуші надруковано по 2 направлення; чорновий варіант бланку направлення 9393-8475-9321-6228 пацієнта ОСОБА_11 до лікаря ОСОБА_12 ; мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 , відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, та є речовим доказом, оскільки може містити інформацію, яка має вагоме значення для досудового розслідування та може бути використана як доказ у кримінальному провадженні, відтак, висновок слідчого судді про накладення арешту на дане майно відповідає вимогам кримінального процесуального закону та прав ОСОБА_6 , як власника арештованого майна, не порушує.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, доводи апелянта про відсутність будь-яких даних щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, є передчасними та такими, що не є предметом оцінки слідчого судді під час розгляду клопотання про арешт майна.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 щодо відсутності підстав накладення арешту на вилучені під час обшуку грошові кошти у загальній сумі 6 200 грн, з яких 6 купюр номіналом 1000 грн та 1 купюра номіналом 200 грн; грошові кошти іноземною валютою у сумі 300 доларів США, з яких 1 купюра номіналом 100 доларів США, 6 купюр номіналом 50 доларів США; грошові кошти іноземною валютою у сумі 50 Євро однією купюрою.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод в частині його вимог про арешт грошових коштів.

Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовими доказами грошові кошти у загальній сумі 6 200 грн, з яких 6 купюр номіналом 1000 грн та 1 купюра номіналом 200 грн; грошові кошти іноземною валютою у сумі 300 доларів США, з яких 1 купюра номіналом 100 доларів США, 6 купюр номіналом 50 доларів США; грошові кошти іноземною валютою у сумі 50 Євро однією купюрою, прокурором у клопотанні не доведено таку мету накладення арешту на вказане майно, як збереження речових доказів.

Надані суду матеріали не містять даних та доказів, які б давали розумні підстави вважати, що вищевказані речі можуть містити на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або здобуті злочинним шляхом, як на це посилається прокурор у клопотанні.

На переконання колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, в якості підстави для накладення арешту на грошові кошти у загальній сумі 6 200 грн, з яких 6 купюр номіналом 1000 грн та 1 купюра номіналом 200 грн; грошові кошти іноземною валютою у сумі 300 доларів США, з яких 1 купюра номіналом 100 доларів США, 6 купюр номіналом 50 доларів США; грошові кошти іноземною валютою у сумі 50 Євро однією купюрою.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що арешт на вказане майно не може бути накладено з метою та за обставин, наведених у клопотанні прокурора та ухвалі слідчого судді.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді обмеження права власності ОСОБА_6 на вказані вище грошові кошти здійснено в порушення вимог закону, а отже втручання в право на мирне володіння майном вказаної особи здійснено без законних на те підстав.

Інші доводи апеляційної скарги, на які посилається апелянт, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2025 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на речі, вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: бланки направлення інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова з відтисками печатки синього кольору «Консультативна поліклініка» (незаповнені) на 5 аркушах (на 1 аркуші кожен); бланки направлення з позначкою мережі клініки «Viva» з відтисками печаток синього кольору, зокрема печатки «Приватне підприємство «Мрія-Медіс» Медична клініка «Віва» та печатки «Лікар ОСОБА_10 » на 4 аркушах, при цьому на кожному аркуші надруковано по 2 направлення; чорновий варіант бланку направлення 9393-8475-9321-6228 пацієнта ОСОБА_11 до лікаря ОСОБА_12 ; мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 , та відмову у задоволенні іншої частини клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року про арешт майна - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000482 від 09.04.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України, -задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно - речові докази, що виявлені та вилучені 14 серпня 2025 року старшим слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- бланки направлення інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова з відтисками печатки синього кольору «Консультативна поліклініка» (незаповнені) на 5 аркушах (на 1 аркуші кожен);

- бланки направлення з позначкою мережі клініки «Viva» з відтисками печаток синього кольору, зокрема печатки «Приватне підприємство «Мрія-Медіс» Медична клініка «Віва» та печатки «Лікар ОСОБА_10 » на 4 аркушах, при цьому на кожному аркуші надруковано по 2 направлення;

- чорновий варіант бланку направлення 9393-8475-9321-6228 пацієнта ОСОБА_11 до лікаря ОСОБА_12 ;

- мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 .

В задоволенні іншої частини клопотання прокурора - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4