Справа № 639/7215/25
Провадження № 1-кп/639/426/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000622 від 17.07.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки смт Рогань Харківської області, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працевлаштованої, інвалідності чи тяжких захворювань не має, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

10 липня 2025 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, ОСОБА_3 знаходилася у приміщенні будинку свого знайомого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , де разом з останнім розпивала спиртні напої.

Саме в той час у неї виник злочинний, протиправний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого майна, з метою вчинення крадіжки шляхом вільного доступу, у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань РФ продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення на територію України, з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаною про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи за вказаною адресою, оцінивши ситуацію, що склалася, а саме: скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 спить, використовуючи ту обставину, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, у період воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, таємно заволоділа мобільним телефоном марки «НМD», модель: PULSE PRO, 128 Gb, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , у чорному чохлі у вигляді книжки, вартістю 4 284 гривень, який належить ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_3 , діючи усвідомлено, виконала усі необхідні дії, які вважала за необхідне для досягнення своєї мети, спрямованої на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_5 .

Після цього ОСОБА_3 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зникла та в подальшому розпорядилася викраденим на власний розсуд.

У результаті протиправного діяння ОСОБА_3 завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 4 284 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №1958/25 від 21.07.2025.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , відчуваючи безкарність за раніше вчинений злочин, 10 липня 2025 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, знаходилася у приміщенні будинку свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де разом з останнім розпивала спиртні напої.

Так, ОСОБА_3 , таємно заволодівши мобільним телефоном марки «НМD», модель: PULSE PRO, 128 Gb, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , у чохлі побачила банківську картку АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_4 , яка належить потерпілому ОСОБА_5 , та вирішила вчинити таємне привласнення вказаної банківської картки, яка, відповідно до примітки ст. 357 КК України, є офіційним документом.

Саме в той час ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний намір, вважаючи обстановку, що склалася, найвигіднішою для здійснення таємного привласнення зазначеної банківської картки, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, перебуваючи за вказаною адресою, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, залишила банківську картку собі і таким чином таємно привласнила з метою подальшого викрадення грошових коштів та розпорядження ними.

Таким чином, ОСОБА_3 виконала усі дії, які вважала за необхідне для привласнення офіційного документу, яким є банківська картка АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_4 , яка, відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 1, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» та ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відповідає визначенню поняття «офіційний документ» та є його різновидом, з метою подальшого викрадення грошових коштів, які знаходились на рахунку вказаної банківської карти.

Після цього ОСОБА_3 , з вказаним офіційним документом, виданим на ім`я ОСОБА_5 , з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , відчуваючи безкарність за раніше вчинений злочин, 10 липня 2025 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, знаходилася у приміщенні будинку свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де разом з останнім розпивала спиртні напої.

Так, ОСОБА_3 , таємно заволодівши мобільним телефоном марки «НМD», модель: PULSE PRO, 128 Gb, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , у чохлі побачила паспорт громадянина України № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що вказаний паспорт є важливим особистим документом, втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, заволоділа вказаним документом та зникла з місця скоєння кримінального правопорушення.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , відчуваючи безкарність за раніше вчинене кримінальне правопорушення, 10 липня 2025 року приблизно о 18 годині 47 хвилин цілеспрямовано прийшла до відділення банківського терміналу АТ «Ощадбанк», який розташований за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, буд. 2, з метою заволодіння грошовими коштами з привласненої банківської картки АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_4 , власником якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом зняття грошових коштів в банкоматі, у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань РФ продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаною про Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Далі, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів з привласненої банківської картки, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому, використовуючи ту обставину, що за її діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити доведенню злочинного умислу до кінця, при цьому достовірно знаючи пін-код від банківської картки, 10 липня 2025 року у період часу з 18 год 47 хв по 18 год 51 хв здійснила зняття грошових коштів з вказаної банківської картки, достовірно знаючи її пін-код, а саме: 18 год 48 хв зняття готівки за допомогою картки АТ «А-БАНК» в АТМ інших банків № A2000052, NULL, BRANCH 10020-0408, KHARKIV, UA, 6011, 10/07/2025, № картки: НОМЕР_4 , 10 000.00 грн, після чого, продовжуючи свій злочинний єдиний умисел, здійснила 18 год 49 хв зняття готівки за допомогою картки АТ «А-БАНК» в АТМ інших банків № A2000052, NULL, BRANCH 10020-0408, KHARKIV, UA, 6011, 10/07/2025, № картки: НОМЕР_4 , 10 000.00 грн, тим самим ОСОБА_3 таємно викрала грошові кошти, належні ОСОБА_5 .

У результаті протиправного діяння ОСОБА_3 заволоділа грошовими коштами, що належать потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 20 000 гривень, які знаходились на рахунку банківської картки АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_4 .

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченої ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, визнала у повному обсязі, фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, як вони встановлені в обвинувальному акті, не оспорює.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 надала показання, що 10 липня 2025 року приблизно о 16 годині 30 хвилин вона знаходилася у приміщенні будинку свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де, діючи таємно, вчинила крадіжку його особистих речей, а саме: мобільного телефону марки «НМD», банківської картки та паспорта громадянина України, які належали ОСОБА_5 . Після цього вона прибула на Привокзальну площу м. Харкова, де в банкоматі зняла грошові кошти у сумі 20 000 грн. з банківської картки АТ «Акцент-Банк», яка належала ОСОБА_5 , після чого поїхала додому. В подальшому викрадений мобільний телефон у неї вилучили працівники поліції.

Обвинувачена ОСОБА_3 зазначає, що вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях вона визнає повністю та у вчиненому щиро розкаюється.

Пред`явлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов обвинувачена ОСОБА_3 визнала у повному обсязі.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

ІІІ. Висновки суду

Під час судового розгляду прокурор, потерпілий та обвинувачена вважали за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та потерпілого, а також дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої, оскільки ОСОБА_3 повністю визнає вину у вчиненні цих кримінальних правопорушень та не оспорює правову кваліфікацію.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи той факт, що обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винною у вчиненні яких визнається обвинувачена ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені:

- ч. 4 ст. 185 КК України (по епізоду від 10.07.2025 о 16:30), тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану;

- ч. 1 ст. 357 КК України, тобто привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів;

- ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом;

- ч. 4 ст. 185 КК України (по епізоду від 10.07.2025 о 18:47), тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

V. Мотиви суду при призначенні покарання

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , є щире каяття.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , не встановлено.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України не судима, суд не визнає обтяжуючою покарання обставиною рецидив злочинів.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона в силу ст. 89 КК України не судима, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштована, незаміжня, будь-яких осіб на утриманні не має, зареєстрована та має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винної, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченій ОСОБА_3 покарання за санкцією ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, за санкцією ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, за санкцією ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень суд призначає обвинуваченій ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Приймаючи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала повністю, у вчиненому щиро розкаюється, по справі відсутні обставини, які обтяжують покарання, враховуючи відомості про особу обвинуваченої, думку потерпілого ОСОБА_5 , який просив призначити обвинуваченій найменш суворе покарання та звільнити її від його відбування з випробуванням, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 , попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі та без її ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

VІ. Цивільний позов у кримінальному провадженні

Вирішуючи по суті позовну заяву потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 20 000,00 грн, суд враховує такі обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обвинувачена ОСОБА_3 у повному обсязі визнала позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 20 000,00 грн повністю визнаються обвинуваченою ОСОБА_3 , у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, у зв`язку з чим цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

VІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_3 .

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

До набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 , заборонивши їй залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 до 06:00 наступного дня, до дати набрання вироком законної сили, але на строк не більше ніж на 2 місяці.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, тобто з 14 жовтня 2025 року.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Продовжити стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, який було застосовано на підставі ухвали слідчого судді Новобаварського районного суду міста Харкова від 01.09.2025, заборонивши обвинуваченій ОСОБА_3 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 до 06:00 наступного дня, до дати набрання вироком законної сили, але на строк не більше ніж на 2 місяці, тобто до 14 грудня 2025 року.

Позовну заяву потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , спричинену матеріальну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь судового експерта ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_7 , розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_8 ), процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 400,00 грн. (чотириста гривень 00 копійок).

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Новобаварського районного суд міста Харкова від 24.07.2025 у справі №639/5331/25 (провадження №1-кс/639/932/25) на майно, вилучене в ході проведення 18.07.2025 огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 .

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документ № НОМЕР_5 , який передано йому на відповідальне зберігання вважати повернутим останньому як власнику;

- мобільний телефон марки «НМD», модель: PULSE PRO, 128 Gb, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , у чорному чохлі у вигляді книжки, банківську картку АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_4 , які перебувають на зберіганні в камері речових доказів ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області повернути потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1