МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2025 р. Справа № 370/2268/25

Провадження № 1-кп/370/138/25

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника цивільного позивача (потерпілої), адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у селищі Макарові Київської області кримінальне провадження № 0000478 від 18 березня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грузьке Макарівського району Київської області, громадянина України, не одруженого, який працює неофіційно в лісгоспі (зі слів обвинуваченого), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: попередньо за вироком Макарівського районного суду Київської області

від 16 квітня 2020 року за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України до 6 (шести) років позбавлення волі, звільнений 04.11.2024 на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2024 в частині приєднаного покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 03.03.2020 у зв`язку із усуненням караності діяння, у вчиненні кримінального злочину, визначеного частиною другою статті 15 частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України

у с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 18 березня 2025 року близько 07 год 00 хв перебував за місцем спільного проживання разом з потерпілою ОСОБА_7 у її будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

У цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, під час якого остання висловила словесну образу в бік обвинуваченого, у зв`язку з чим, у нього виник умисел на заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілій.

Так, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на позбавлення життя

ОСОБА_7 , ОСОБА_4 взяв до рук полімерну пляшку об`ємом 0,5 літра із вмістом легкозаймистої рідини, що використовувалася в господарських цілях та знаходилася в коридорі будинку, з прямим умислом на заподіяння шкоди життю та здоров`ю, вилив на обличчя та одяг потерпілої легкозаймисту рідину й запальничкою підпалив.

ОСОБА_4 , усвідомлював суспільну небезпечність своїх діянь та бажав настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 , не надав їй першу медичну допомогу, не зателефонував до медичного закладу для виклику швидкої медичної допомоги, а залишив місце вчинення злочину.

Незважаючи на те, що він вичинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпіла ОСОБА_7 , відчуваючи сильний біль, усвідомлюючи, що її життю та здоров`ю загрожує небезпека, щоб запобігти своїй смерті зняла одяг та таким чином погасила полум`я на своєму тілі.

Внаслідок таких дій обвинуваченого, потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків обличчя, голови та тулуба.

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, визначеного частиною другою статті 15, частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України, тобто закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_7 .

Під час судового розгляду, суд дослідив, у порядку статті 358 Кримінального процесуального кодексу України, у судовому засіданні, письмові матеріали, долучені стороною обвинувачення, з яких встановив таке.

Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, передбачений за частиною другою статті 15 частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України внесені 18 березня 2025 року за № 0000478.

Відповідно до рапорту чергового Фастівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, зареєстрованого в ЄО 18.03.2025 за № 7167 зазначено, що 18.03.2025 об 09 год 53 хв надійшло повідомлення зі служби 102 від сусідки, яка повідомила, що потерпіла ОСОБА_7 має опіки на обличчі, руках та голові. Викликали швидку допомогу.

Крім того, суд дослідив Протокол огляду місця події від 18 березня 2025 року з долученою фототаблицею, зокрема, на фотозображенні № 5, № 6, № 7 відображена територія житлового будинку, а саме перед вхідними дверима на землі зафіксовані залишки обвугленої жилетки. На фотозображенні № 12 зображений холодильник, на якому стоїть поліетиленова пляшка 0,5 л з рідиною світло-коричневого кольору.

Згідно з висновком експерта від 22.04.2025 № СЕ-19/111-25/19/19734-ФХД на поверхні дослідженого зразка пожежного сміття (фрагменту одягу, який піддавався впливу термічної дії) виявлені сліди зміненого світлого нафтопродукту (бензину, газу, дизельного палива тощо).

Згідно з висновком експерта від 14.04.2025 № КСЕ-19/111-25/19/758-ФХД, надана на дослідження рідина світло-коричневого кольору є зміненим світлим нафтопродуктом зміненим керосином.

З висновку експерта № 64/д вбачається, що експертиза почата 07 липня 2025 року та закінчена 18 липня 2025 року. Під час проведення судово-медичної експертизи встановлено, що у потерпілої ОСОБА_7 мають місце термічні опіки ІІ-ІІІ ступеня голови, шиї зліва, грудної клітки, надпліччя і ділянки плечового суглобу справа, передпліччі і кисті зліва з розвитком контрактури лівої кисті із значним порушенням функції пальців, що враховуючи характер рубцевих змін і дані медичної карти стаціонарного хворого, виникли у результаті дії полум`я, яке зі свого боку вірогідно виникло в результаті займання легкозаймистої речовини, можливо у зазначений у постанові термін (18.03.2025), відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм розладу здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину (контрактура кисті із значним порушенням її функції, згідно із таблицею процентів втрати загальної працездатності становить 35%.

Крім того, згідно із висновками експерта № 66/д, № 67/д, № 68/д, встановлено, що, ураховуючи характер і механізм виявлених зазначених ушкоджень у ОСОБА_7 можна зробити висновок, що вони могли утворитися за обставин на які вказала ОСОБА_7 під час допиту (підпал рідини з різким запахом попередньо вилитої на неї) та під час слідчого експерименту.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 повідомила суду, що не тривалий час до скоєного, мешкала з обвинуваченим однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у будинку своєї матері. Однак рідні та односельчани радили їй розірвати з обвинуваченим стосунки, оскільки він був раніше судимий.

Тож, зранку 18 березня 2025 року, коли обвинувачений збирався на роботу, вони почали сваритися. Після того, як вона пообіцяла, що викине його речі, що розлютило обвинуваченого, він взяв пляшку з рідиною, вилив їй на голову і підпалив запальничкою. Як загасила вогонь і зняла свої речі чітко не пам`ятає, оскільки була у шоковому стані. Обвинувачений після цього пішов з будинку, а вона залишилась одна, лежати на ліжку. Швидку допомогу викликала її подруга, яка через деякий час зайшла до будинку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини, вчиненого ним кримінального правопорушення та повідомив суду, що того дня 18 березня 2025 року він прокинувся о сьомій ранку і збирався на роботу. Між ним та потерпілою почалася сварка, а тому на цьому ґрунті він дістав пляшку із рідиною, яку використовували для розтопки групки і підпалив потерпілу. Після чого пішов з будинку, оскільки дуже злякався.

У скоєному щиро розкаявся та просив пробачення у присутніх у судовому засіданні: потерпілої, її матері та тітки.

Відповідно до частини першої статті 115 Кримінального кодексу України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

За сталою судовою практикою, що замах на вбивство може бути вчинено лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 17.04.2025 № 573

ОСОБА_4 у період скоєння діяння, у якому він підозрюється, не виявляв та не виявляє у теперішній час ознак психічного розладу, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Суд оцінив докази, що мали значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема те, що обвинувачений облив потерпілу легкозаймистою рідиною та підпалив її, при цьому розумів, що не заперечував під час допиту і сам обвинувачений, що такі дії можуть спричинити смерть потерпілої та нічого йому б не завадило довести свій злочинний намір, направлений на вбивство.

Крім цього суд встановив, що після отримання потерпілою значних опіків, обвинувачений не викликав швидку медичну допомогу, а залишив її одну у будинку у безпорадному стані. Швидку допомогу викликала інша особа, яка зайшла до будинку потерпілої у побачила її стан.

Отже, вибір знаряддя злочину, яким заподіяні тілесні ушкодження та поведінка обвинуваченого після заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, беззаперечно свідчить про спрямованість умислу обвинуваченого на позбавлення життя потерпілої.

За таких обставин, ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального злочину, визначеного частиною другої статті 15 частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України, а саме у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто на умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.

Прокурор в судовому засіданні підтримала обвинувачення відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального злочину та просила призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років. Потерпіла просила призначити обвинуваченому максимальний термін позбавлення волі.

Обвинувачений та захисник просили врахувати щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання у повному обсязі цивільного позову та застосувати до

ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до статті 65 Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно із статтею 50 Кримінального кодексу України, суд враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; за місцем реєстрації та місцем постійного проживання характеризується негативно, офіційно не працевлаштований.

Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає як пом`якшуючі покарання обставини обвинуваченому щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, суд визнає: рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою перебуває у сімейних (близьких) відносинах.

За частиною першою та третьою статті 68 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.

За вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

З огляду на викладене, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), згідно із статтею 12 Кримінального кодексу України є особливо тяжким злочином, з урахуванням вимог, передбачених частиною третьою статті 68 Кримінального кодексу України, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції інкримінованого злочину у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Щодо цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 42 700 грн та моральної шкоди в розмірі 800 000 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 128 Кримінального процесуального кодексу України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової, або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із частиною першою статті 129 Кримінального процесуального кодексу України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Розмір матеріальної шкоди обґрунтований тим, що потерпіла внаслідок злочинних дій обвинуваченого отримала тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків ІІ-ІІІ ступеню, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Тривалий час ОСОБА_7 перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікування, де проводили оперативне втручання та застосовувалась інтенсивна терапія (відбувались процеси відмирання тканини шкіри, втрата функції пальців рук). У зв`язку з цим, потерпіла понесла значні матеріальні збитки для оплати такого лікування та понесення супутніх витрат (доставка ліків, спеціальної їжі, транспортні послуги), на підтвердження чого до позову долучені копії фіскальних чеків.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У абзаці 2 пункту 5 цієї постанови судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто, у разі заявлення про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

Моральну шкоду цивільній позивач обґрунтовує тим, що внаслідок дій ОСОБА_4 . ОСОБА_7 перенесла значний стрес на фоні втрати здоров`я, погіршення самопочуття, що порушило життєвий спокій, стабільність та звичайний спосіб її життя. Крім того, вона перенесла великі фізичні страждання. Негативні наслідки, вчиненого злочину, виявляються у потребі сторонньої допомоги, оскільки їй встановили 1 групу інвалідності, що значно погіршило якість життя, порушило психоемоційний стан, зниження соціальної активності.

Відповідач ОСОБА_4 цивільний позов визнав повністю. Захисник обвинуваченого повідомив суду, що його підзахисний розуміє, що завдав своїми діями значної матеріальної та моральної шкоди, а тому для надання допомоги потерпілій та відшкодування заявленої шкоди, має намір вступити до лав Збройних Сил України, щоб мати можливість виконати свій обов`язок перед потерпілою.

Ураховуючи викладене, заслухавши думку учасників, дослідивши цивільний позов із долученими до нього доказами, суд встановив, що внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачу ОСОБА_7 заподіяна матеріальна шкода у розмірі 42 700 грн, а також з урахуванням характеру правопорушення, ступеня вини обвинуваченого, суд вважає, що з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню також належить моральна шкода у розмірі 800 000 грн, що відповідає приписам статей 23, 1167 Цивільного кодексу України, а тому цивільний позов необхідно задовольнити.

Відповідно до заявленого клопотання прокурора під час судових дебатів, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення суд вирішує на підставі частини п`ятої статті 72 КК України.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України з обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути судові витрати на проведення експертиз у розмірі 11 124,82 грн.

Керуючись статтями 368, 371, 373, 374, 376, 393, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального злочину за частиною другою статті 15 частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Згідно із частиною п`ятою статті 72 Кримінального кодексу України, зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк перебування його під вартою

з 18 березня 2025 року, з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Задовольнити цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), матеріальну шкоду у розмірі 42 700 (сорок дві тисячі сімсот) грн та моральну шкоду у розмірі 800 000 (вісімсот тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави (код доходів 24060300 «інші надходження», МФО 899998) витрати на проведення судових експертиз у розмірі 11 124 (одинадцять тисяч сто двадцять чотири) грн 82 коп.

Речові докази у справі: рештки обвугленої жіночої жилетки, поміщені у спеціальний пакет № 0023239, пластикову прозору пляшку об`ємом 0,5 л, що має характерний запах паливно-мастильних речовин, поміщену у спеціальний пакет № 0022954, спеціальний пакет № 6050990 зі змивами з рук ОСОБА_4 знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після завершення строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Суддя ОСОБА_1