Єдиний унікальний № 946/9633/25
Провадження № 1-кп/946/552/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2025 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

провівши у місті Ізмаїлі Одеської області в залі суду відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001120 від 20.10.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоіванівка Болградського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України (далі КК України),

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001120 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 подав клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів із визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), а саме те, що на даний час є достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, переховуватиметься від суду, вчинить інше кримінальне правопорушення, здійснюватиме тиск на потерпілих та свідків. На переконання прокурора, на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , та зможе забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, та просив його задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Представники потерпілих юридичних осіб АРК «Придунайська Нива», ФГ «Дінекс-Агро», СФГ « ОСОБА_6 » у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.10.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор», із визначенням розміру застави 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який у подальшому неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.12.2025 на строк до 09.01.2026.

За змістом ч. 1 ст. 331, ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, під час судового розгляду суд має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставини, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Cлід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи у сукупності дані щодо особи обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, ОСОБА_4 може переховуватись від суду, а тому суд доходить висновку, що заявлений прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжує існувати.

Крім того, враховуючи, що судовий розгляд у цьому кримінальному проваджені ще не розпочатий, судом безпосередньо не допитані потерпілий та свідки, ОСОБА_4 , з урахуванням тяжкості покарання, що йому загрожує, може застосувати спроби незаконно вплинути на вказаних осіб шляхом прохань або погроз з метою схилити надати неправдиві показання задля створення сприятливих для себе умов для уникнення відповідальності та покарання за вчинене кримінальне правопорушення. Таким чином, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також продовжує існувати.

Суд вважає, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурором також доведений, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних, корисливих кримінальних правопорушень, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності, законних джерел доходів не має.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати.

Суд переконаний, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

За змістом ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК України).

Суд, враховуючи характер інкримінованих кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, вважає, що на даний час необхідно визначити розмір застави у розмірі 950 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, позаяк такий розмір застави, на думку суду, є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

З урахуванням вканого вище, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави в розмірі 950 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 183, 199, 331, 370-372, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

2. Продовжити застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, до 21 лютого 2026 року.

3. Строк дії наявної ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 21 лютого 2026 року.

4. Визначити ОСОБА_4 заставу, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі 950 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 2876600 грн, після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти та буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Обвинувачений ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

5. У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 строком на 60 (шістдесят) днів обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, на умовах, визначених в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 21.10.2025.

6. Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , а також направити для виконання до Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор».

7. Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

8. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

7. Повний текст ухвали оголошений 25 грудня 2025 року о 08:30.

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_1