Справа № 738/2180/25
№ провадження 1-в/738/296/2025
Ухвала

іменем України

06 жовтня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю: секретаря судового засіданняОСОБА_3 ,
учасників судового розгляду: прокурораОСОБА_4 ,
захисникаОСОБА_5 ,
засудженогоОСОБА_2 ,

встановив:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою.

24 вересня 2025 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

2.Виклад позиції учасників судового провадження.

Захисник, засуджений підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Представник установи виконання покарання у судове засідання не з`явився, що відповідно до положень частини п`ятої статті 539 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

3.Встановлені судом обставини.

Згідно з вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 квітня 2016 року, ОСОБА_2 засуджений за частиною першою статті 121, частиною четвертою статті 152, статтею 70 КК України до 15 років позбавлення волі.

Строк вiдбування покарання обчислюється з 27 серпня 2014 року.

Станом на 06 жовтня 2025 року невідбута частина покарання у виді позбавлення волі становить 2 роки 1 місяць 18 днів.

У характеристиці, затвердженій начальником ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» 02 жовтня 2025 року вказано, що засуджений ОСОБА_2 перебуває в місцях позбавлення волі з 27 серпня 2014 року. За час перебування в ДУ «Менська ВК (№91)» не зафіксовано спроб втечі, засуджений характеризується посередньо, неодноразово вчиняв порушення встановленого порядку відбування покарання за що мав 12 стягнень, які погашені та зняті у встановленому законом порядку. Перебував на профілактичному обліку засуджених, які злісно порушують установлений порядок відбування покарання відповідно до наказу № 50/ЗС-22 від 09 вересня 2022 року. Знятий з профілактичного обліку наказом № 83/ОД-23ВС від 02 березня 2023 року. 02 вересня 2024 року, в порядку статтей 100, 101 КВК України, переведений до дільниці соціальної реабілітації. З 20 березня 2019 року до 05 жовтня 2023 року був працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи, до роботи відносився добре. З 26 серпня 2016 року до 01 вересня 2024 року був працевлаштований прибиральником відділення СПС № 4, до роботи відносився задовільно. З 16 вересня 2024 року виконує обов`язки прибиральника адмінбудівлі установи, до роботи відноситься добросовісно, має сім заохочень. Залучений за програмою диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», яку намагається реалізувати за планом.

У Висновку щодо ступеня виправлення засудженого, складеного з використанням матеріалів особової справи та підсистеми «КАСАНДРА» зазначено, що за підсумком (загальним балом оцінювання розділу VI -20, загальним балом оцінювання розділів ІІ- VI - 63), отриманим внаслідок аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений ОСОБА_2 не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення).

Згідно із Витягом з рішення комісії МВК № 91 з питань застосування пільг до засуджених установи, згідно зі статтями 100, 101 КВК України № 17 від 16 серпня 2023 року, ОСОБА_2 заслуговує на застосування до нього статтей 100, 101 КВК України.

Згідно із Витягом з рішення комісії МВК № 91 з питань застосування пільг до засуджених установи, згідно зі статтями 100, 101 КВК України № 19 від 16 серпня 2024 року, ОСОБА_2 заслуговує на застосування до нього статтей 100, 101 КВК України.

Згідно із Витягом з рішення комісії МВК № 91 з питань застосування пільг до засуджених установи (протокол № 22 від 30 листопада 2023 року), ОСОБА_2 не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування до нього пільги у виді статті 82 КК України.

Згідно із Витягом з рішення комісії МВК № 91 з питань застосування пільг до засуджених установи, згідно зі статтями 100, 101 КВК України № 19 від 15 липня 2025 року, ОСОБА_2 не довів своє виправлення та не заслуговує на застосування до пільги у виді статті 81 КК України.

Згідно із ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 07 квітня 2023 року, у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі - відмовлено.

4.Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 537, пункту 1 частини другої статті 539 КПК України питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вирішується судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Згідно із положеннями частин першої, другої статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» орієнтовано суди на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Згідно із з частиною першою статті 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно-корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Суд встановив, що ОСОБА_2 засуджений до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий та особливо тяжкий злочин, відбув 3/4 частини строку призначеного судом покарання, з характеристики засудженого, матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_2 стає на шлях виправлення, але на час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_2 своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Так, суд встановив, що під час відбування покарання засуджений дванадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення на даний час погашені, сім разів заохочувався, працює.

Суд звертає увагу, що передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання, проте такої «бездоганної» поведінки засудженого протягом строку відбування покарання, судом не встановлено.

Відсутність на даний час діючих стягнень у засудженого, дотримання ним режиму утримання та відбуття визначеної законом частини покарання, не є визначальними під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, оскільки ці обставини не мають виключного значення при прийнятті рішення про застосування до засудженого пільги, передбаченої статтею 81 КК України. Таке рішення ухвалюється судом з врахуванням поведінки засудженого за весь час відбування покарання і якщо останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Дотримання засудженим норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, є обов`язком засуджених, який передбачений положеннями статті 107 КВК України.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутність стягнень у засудженого свідчить про те, що останній стає на шлях виправлення, але не доводять його виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи виконання покарання.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, а також враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, суд дійшов висновку про передчасність заявленого клопотання, оскільки відсутні підстави стверджувати про виправлення засудженого, а також відсутні дані про те, що процес виправлення засудженого досяг стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а відбутий ним строк покарання хоч і узгоджується з вимогами статті 81 КК України, проте є недостатнім для висновку про виправлення засудженого.

За таких обставин, суд дійшов висновку у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 81 КК України, статями 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1