Провадження № 1-кс/643/5164/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на рішення прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001275 від 20.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001275 від 20.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що 28.08.2025 прокурор ОСОБА_4 не провівши жодних дій, направлених на встановлення істини у справі, винесла постанову про відмову у визнанні його потерпілим у цьому кримінальному провадженні. Вважає, підстави, з яких прокурором відмовлено у визнанні його потерпілим, суперечать положенням КПК України, а саме ч.5 ст.55 КПК України. При винесенні вказаної постанови прокурором не вказано, які саме дії проведено по встановленню факту не заподіяння шкоди, завданої йому кримінальним правопорушенням, лише вказано, що не здобуто та ним не надано будь-яких доказів про спричинення йому істотної шкоди або тяжких наслідків фігурантами у справі. Вважає, що висновки, викладені у постанові прокурора від 28.08.2025 не відповідають дійсності, є свідомо надуманими, не мотивованими та не заснованими на всебічному та повному дослідженні фактів, викладених у його заяві. У зв`язку з чим, звернувся до слідчого судді із скаргою у якій просив, скасувати постанову прокурора від 28.08.2025 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0001275 від 20.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, а також розгляд скарги просив проводити за його відсутністю.

Прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 до початку судового розгляду подала заяву, в якій просила розгляд скарги проводити за її відсутності, у її задоволенні просила відмовити, обґрунтувавши наступним. 27.08.2025 до обласної прокуратури надійшла заява ОСОБА_3 з вимогою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0001275 від 20.11.2024 за ч. 1 ст. 364 КК України та допиту його у цьому статусі працівниками оперативної служби УВС м. Вінниці, оскільки він інвалід 2 групи та за станом здоров`я не може прибути у м. Харків. В обґрунтування вимог заявник послався на вимоги ч.ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, рішення ЄСПЛ у справах «Шевченко проти України» від 04.04.2006, «Трубніков проти Росії» від 05.07.2005, листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017. 28.08.2025, з урахуванням зібраних у справі доказів, нею прийнято рішення про відмову ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001275 від 20.11.2024 за ч.1 ст.364 КК України, оскільки у заяві, що надійшла до обласної прокуратури 27.08.2025, ОСОБА_3 не надав будь-яких обґрунтувань щодо спричинення безпосередньо йому конкретної моральної, фізичної або майнової шкоди кримінальним правопорушенням. Твердження ОСОБА_3 щодо порушення прокурором вимог ч.5 ст.55 КПК України при прийнятті 28.08.2025 процесуального рішення безпідставні, оскільки проаналізувавши зібрані у справі докази та встановивши відсутність очевидних і достатніх підстав, вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 ст.55 КПК України, тому прокурором винесено вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, з викладенням встановлених фактів, причин прийняття цього рішення та роз`ясненням порядку оскарження.

Слідчим до початку судового засідання, на виконання ухвали слідчого судді, надано матеріали кримінального провадження №0001275 від 20.11.2024 за ч.1 ст.364 КК України, для огляду їх у судовому засіданні в частині, що оскаржується заявником.

Із врахуванням приписів ч.3 ст.306 КПК України та вказаних заяв, слідчий суддя дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін кримінального провадження.

За приписами ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши скаргу, заяву прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З наданих матеріалів кримінального провадження №0001275 вбачається, що відомості до ЄРДР внесено 20.11.2024 на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва №757/51571/23-к від 04.12.2023 за заявою ОСОБА_3 №240113-23 від 31.10.2023 щодо можливих протиправних дій працівників Полтавської обласної прокуратури та інших осіб, які полягали у зловживанні службовим становищем при здійсненні процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000005.

Окрім того, матеріали кримінального провадження містять ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.12.2023 ОСОБА_5 , якою скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задоволено, зобов`язано уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора розглянути в порядку та в строки передбачені ст.214 КПК України заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 26.10.2023, з винесенням процесуального рішення, про що проінформувати заявника.

Матеріали кримінального провадження також містять заяву про кримінальні правопорушення від 26.10.2023, яка була предметом розгляду слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва та відображена в ухвалі від 04.12.2023.

З постанови прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 28.08.2025 вбачається, що проведено численні слідчі та процесуальні дії, спрямовані на дослідження обставин у кримінальному провадженні. Серед іншого, проведено допити усіх причетних осіб, проведено одночасні допити, в тому числі, і з заявником, призначено та отримано ряд експертиз тощо. Таким чином, аналізом зібраних доказів у кримінальному провадженні №0001275 від 20.11.2024 за ч.1 ст.364 КК України, внесеного до ЄРДР на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва за заявою ОСОБА_3 щодо можливих неправомірних дій прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури та слідчого Першого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, які полягали у зловживанні службовим становищем при здійсненні досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000005, встановлено, що посадовими особами, а саме слідчим ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_7 як процесуально самостійними суб`єктами, відповідно до вимог ст.ст. 36, 40, 91-94, 110, 276, 283, 284 КПК України, ст.62 Конституції України прийняті та, відповідно, погоджені процесуальні рішення про закриття кримінального провадження №0000005, тобто прийняті такі процесуальні рішення, прийняття яких входить до повноважень зазначених посадових осіб. Про прийняті процесуальні рішення потерпілий у кримінальному провадженні №0000005 ОСОБА_3 повідомлений та безперешкодно реалізував своє право на доступ до правосуддя шляхом їх оскарження у суді. Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 послідовно та мотивовано повідомили про встановлені у кримінальному провадженні №0000005 факти, а також про відсутність беззаперечних, достатніх, обґрунтованих підстав для повідомлення певним особам про підозру, як це передбачено ст.276 КПК України, ст.62 Конституцією України. У заяві, що надійшла до обласної прокуратури 27.08.2025, ОСОБА_3 не надав будь-яких обґрунтувань щодо спричинення безпосередньо йому конкретної моральної, фізичної або майнової шкоди кримінальним правопорушенням. Разом з тим, досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0001275 не встановлена наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій завдано шкоди, що передбачено ч.5 ст.55 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, крім іншого, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 9 КПК України передбачає, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Таким чином, процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що даній особі було завдано шкоду.

Згідно ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий суддя звертає увагу, що контекст ч.5 ст.55 КПК України у поєднанні з п.3 ч.1 ст.91 КПК України, дозволяє зробити висновок, що саме слідчий після проведення певних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, повинен встановити наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

При цьому, слідчий суддя вважає, що й особа, яка подала заяву про залучення до провадження як потерпілого, також повинна проявляти активність та сприяти слідчому у з`ясуванні обставин для встановлення виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а не займати пасивну позицію посилаючись лише на обов`язки слідчого, в даному випадку, прокурора.

Відповідно до ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, постанова слідчого, дізнавача, прокурора підлягає скасуванню.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що заявником не надано ані прокурору, ані слідчому судді у межах оскарження рішення прокурора, жодного обґрунтованого підтвердження про спричинення йому матеріальної або моральної шкоди. ОСОБА_3 не вказано обставини і не наведено достатніх доказів якої саме шкоди йому завдано і в чому проявляються спричинені йому фізичні та моральні страждання, окрім того не вказано розмір майнової шкоди. Саме посилання на наявність такої шкоди не свідчить про її спричинення. Заява про кримінальні правопорушення від 26.10.2023 також не містить вказану інформацію.

Таким чином, з врахуванням наведеного слідчий суддя приходить до висновку, про відсутність підстав для скасування постанови прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 28.08.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у рішеннях по справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, з врахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001275 від 20.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Керуючись ст.ст.2, 39, 40, 55, 303-304, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001275 від 20.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1