Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1386/22
Провадження №: 1-в/332/160/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 р. м. Запоріжжя

Заводського районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника заінтересованої особи ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя в режимі відеоконференції клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000320 від 10.11.2016 року.

В С Т А Н О В И В:

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № № 0000320 від 10.11.2016 року.Подане клопотання обґрунтоване наступним.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 від 15.05.2017 року у справі № 331/3187/17, за клопотанням старшого слідчого в ОВС 2- го відділення СВ Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000320 від 10.11.2016 року про арешт майна, накладено арешт, на наступне майно :

нежитлові будівлі, будівля їдальні інв. №20711 та адміністративний корпус № 631 інв. № 15814 за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 7;

база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 ;

дві квартири, за адресою: АДРЕСА_2 та кв. АДРЕСА_3 .

цехи №1,2, 5, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , з відповідним обладнанням; '

санітарна лабораторія, лодочна станція з відповідним обладнанням;

служби ОТКіІ, ACC, АХО, ОАСУП з відповідним обладнанням,

Поряд із цим, заявник вказує, що 24 листопада 1969 року між Управлінням будинками № 906 Дарницького РАСУ житлоуправління, в особі керівника будинку АДРЕСА_10 та громадянкою ОСОБА_8 було укладено Договір найму житлового приміщення в будинках місцевих Рад. ОСОБА_8 є матірю ОСОБА_9 яка у звязку із укладенням шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».

07.04.1970 року було зареєстровано місце проживання ОСОБА_4 у квартирі, відповідно до відмітки у паспорті. ОСОБА_4 проживає у квартирі з моменту отримання її у найм матір`ю та по сьогодення. 05.05.1988р. було зареєстровано місце проживання її сина - ОСОБА_11 , який проживає у квартирі з моменту народження по сьогодення. Заявники у 1999 році скористались власним правом на приватизацію та отримали у власність (на праві спільної часткової власності) вказану квартиру, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № 911 від 06.05.1999 року.

У зв`язку із введення в дію електронного реєстру речових прав на нерухоме майно, та з метою внесення відомостей про право власності на Квартиру у відповідний електронний реєстр, у липні 2025р. Заявники звернулись до державного реєстратора з відповідною заявою. За результатами розгляду зави 20.08.2025р. державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Києва ОСОБА_12 було внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про квартиру та про право власності Заявників на неї. В той же день, заявникам було видано Витяг з Державного реєстру речових прав № 440287430. У вказаному витягу також була наявна інформація про наявність обтяження на Квартиру, яке було накладено ще у 2010 р. на підставі Постанови про арешт майна боржника від 30.08.2010р. Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області. У витягу також зазначено, що вказаним обтяженням арештоване майно боржника Запорізьке ДП «Кремнійполімер» (код 00203625). Натомість заявники не мають жодного відношення до названої юридичної особи та, як описано вище, є власниками квартири з 1999 року. Також, відповідно до Інформаційної довідки, щодо квартири у 2017 році також було зареєстровано обтяження (номер запису 61178697) на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі № 331/3187/17 від 15.05.2017р.; особа майно якої обтяжується - Запорізьке ДП «Кремнійполімер» (код 00203625); особа, в інтересах якої встановлено обтяження Слідчий відділ Управління СБ України в Запорізькій області. 23.09.2025 року СВ УСБУ в Запорізькій області листом № 59/14/1.10/59/14-5838 повідомив, що слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000320 від 10.11.2016р., в ході якого слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя було постановлено ухвалу від 15.05.2017р. (справа № 331/3187/17) про арешт майна ЗДП «Кремнійполімер», серед якого була також і житлова квартира за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала вказаному підприємству відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В подальшому, у 2022 році вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України та ч. 1 ст. 364 КК України було скеровано до Заводського районного суду м. Запоріжжя для розгляду по суті. Однак, ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2023р. по справі № 332/1386/22 кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000320 від 10.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 364 КК України закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Вказаною ухвалою судом також вирішено питання щодо речових доказів, зокрема щодо повернення документів, печаток та комп`ютерної техніки їх власникам.

У зв`язку з вищевикладеним, а також враховуючи факт того, що власники квартири не можуть належним чином реалізовувати свої права через наявність обтяжень (арешту), у клопотанні представник заінтересованої особи ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просить скасувати накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2017 року арешт на квартиру АДРЕСА_11 .

У судовому засіданні представник заінтересованої особи ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримав, надав пояснення аналогічним, які викладені у клопотанні та на задоволені клопотання наполягав.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Суд, перевіривши надані матеріали і дослідивши подані докази, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав.

Так, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2017 року у справі № 331/3187/17 клопотання старшого слідчого в ОВС 2- го відділення СВ Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000320 від 10.11.2016 року про арешт майна задоволено та накладено арешт на майно , а саме: заборону відчуження прав власності на об`єкти, які належать Запорізькому державному підприємству «Кремнійполімер» (, м Запоріжжя, вул. Теплична, 7), а саме:

нежитлові будівлі, будівля їдальні інв. №20711 та адміністративний корпус № 631 інв. № 15814 за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 7;

база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: Запорізька область, м. Приморськ, вул. Курортна буд. 47;

дві квартири, за адресою: м. Київ, бул. Давидова Олексія, буд. 7 кв.112 та кв. 132.

цехи №1,2, 5, 6, 9, 12, 13, 14, 15, з відповідним обладнанням; '

санітарна лабораторія, лодочна станція з відповідним обладнанням;

служби ОТКіІ, ACC, АХО, ОАСУП з відповідним обладнанням,

на користь інших юридичних та фізичних осіб, з метою його збереження, недопущення фактів відчуження під час проведення ліквідаційної процедури, як такого, що виступає предметом вчинення кримінального правопорушення і може бути використано як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В ухвалі слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2017 року зазначено про перебування в УСБУ в Запорізькій області матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000320 від 10.11.2016 року за ч.2 ст.364 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що зазначене майно визнано речовим доказом і з метою недопущення відчуження власником у будь який спосіб доцільно накласти арешт. Відповідні обставини повинні встановлюватись під час досудового розслідування і у разі доведення придбання зазначеного майна у законний спосіб, власник цього майна не позбавлений права повернення цього майна у визначеному КПК України порядку.

Зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Тобто, арешт майна передбачає певний ступень втручання у права і свободи власника чи володільця майна через встановлення певних обмежень у користуванні, володінні чи розпорядженні майном всупереч волі власника.

Відповідно до ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Виходячи з ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Під час розгляду даного клопотання про скасування арешту майна, судом встановлено, що 24 листопада 1969 року між Управлінням будинками № 906 Дарницького РАСУ житлоуправління, в особі керівника будинку № 7 та громадянкою ОСОБА_8 було укладено Договір найму житлового приміщення в будинках місцевих Рад. ОСОБА_8 є матірю ОСОБА_9 яка у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».

07.04.1970 року було зареєстровано місце проживання ОСОБА_4 у квартирі, відповідно до відмітки у паспорті. ОСОБА_4 проживає у квартирі з моменту отримання її у найм матір`ю та по сьогодення. 05.05.1988р. було зареєстровано місце проживання її сина - ОСОБА_11 , який проживає у квартирі з моменту народження по сьогодення. Заявники у 1999 році скористались власним правом на приватизацію та отримали у власність (на праві спільної часткової власності) вказану квартиру, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № 911 від 06.05.1999 року.

У зв`язку із введення в дію електронного реєстру речових прав на нерухоме майно, та з метою внесення відомостей про право власності на Квартиру у відповідний електронний реєстр, у липні 2025р. Заявники звернулись до державного реєстратора з відповідною заявою. За результатами розгляду зави 20.08.2025р. державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Києва ОСОБА_12 було внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про квартиру та про право власності заявників на неї. В той же день, заявникам було видано Витяг з Державного реєстру речових прав № 440287430. У вказаному витягу також була наявна інформація про наявність обтяження на квартиру, яке було накладено ще у 2010 р. на підставі Постанови про арешт майна боржника від 30.08.2010р. Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області. У витягу також зазначено, що вказаним обтяженням арештоване майно боржника Запорізьке ДП «Кремнійполімер» (код 00203625). Натомість заявники не мають жодного відношення до названої юридичної особи та, як описано вище, є власниками квартири з 1999 року. Також, відповідно до Інформаційної довідки, щодо квартири у 2017 році також було зареєстровано обтяження (номер запису 61178697) на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі № 331/3187/17 від 15.05.2017р.; особа майно якої обтяжується - Запорізьке ДП «Кремнійполімер» (код 00203625); особа, в інтересах якої встановлено обтяження Слідчий відділ Управління СБ України в Запорізькій області. 23.09.2025р. СВ УСБУ в Запорізькій області. Листом № 59/14/1.10/59/14-5838 повідомив, що слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000320 від 10.11.2016р., в ході якого слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя було постановлено ухвалу від 15.05.2017р. (справа № 331/3187/17) про арешт майна ЗДП «Кремнійполімер», серед якого була також і житлова квартира за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала вказаному підприємству відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В подальшому, у 2022 році вказане кримінальне провадження за обвинуваченням гр. України ОСОБА_13 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України та ч. 1 ст. 364 КК України було скеровано до Заводського районного суду м. Запоріжжя для розгляду по суті. Однак, ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2023р. по справі № 332/1386/22 кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000320 від 10.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 364 КК України закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Вказаною ухвалою судом також вирішено питання щодо речових доказів, зокрема щодо повернення документів, печаток та комп`ютерної техніки їх власникам.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з наданих матеріалів зазначена квартира АДРЕСА_11 належить на праві спільної часткової приватної власності по частині ОСОБА_4 та ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер : б/н виданий 06.05.1999, видавник : Відділ приватизації комунального житлового фонду Дарницької РДА, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рєєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

ОСОБА_4 та ОСОБА_11 процесуалього статусу у кримінальному провадженні № 0000320 від 10.11.2016 року не мали.

Кримінальне провадження в рамках якого було накладено арешт на майно закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_13 вирішено питання щодо речових доказів, зокрема щодо повернення документів, печаток та комп`ютерної техніки їх власникам.

Проте, відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рєєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна свідчать про існування запису про обтяження на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2017 року у справі № 331/3187/17, отже на законних власників квартири покладено надмірний тягар у виді тривалого арешту належної їм квартири.

Враховуючи викладене, суд, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходить до висновку про відсутність підстав для подальшого застосування арешту майна та відповідно про необхідність його скасування.

Керуючись ст.ст. 2, 94, 98, 131, 132, 170-174, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000320 від 10.11.2016 року про скасування арешту майна задовольнити.

Арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_11 на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2017 року по справі №331/3187/17 в рамках кримінального провадження № 0000320 від 10.11.2016 року скасувати.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1