Справа № 358/279/21 Провадження № 1-кп/358/65/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання

про застосування заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника особи, стосовно якої

вирішується питання про застосування заходів

медичного характеру ОСОБА_5 ,

дистанційно - захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Богуслав Київської області в режимі відеоконференції клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 11.01.2021 року відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Федорівка Вишгородського району Київської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітній дітей не має, який офіційно не працює, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 09.06.2017 Богуславським районним судом Київської області за ч.1, ч.2 ст.185 КК України, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання в іспитовим строком на 2 роки,

за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Богуславського районного суду Київської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000009 від 11.01.2021 про вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимий, останнього разу - 09.06.2017 Богуславським районним судом Київської області за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив суспільно-небезпечне діяння проти власності при наступних обставинах.

10.01.2021 близько 13.00 год, прибув до господарства ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 . Після чого ОСОБА_4 , через вхідну хвіртку вільно проник на територію господарства, де підійшов до господарського приміщення, що належить ОСОБА_7 . Продовжуючи свої дії ОСОБА_4 , зламав навісний замок і проник в середину господарського приміщення, звідки взяв пластмасову каністру білого кольору, з вмістом бензину А - 95, об`ємом 10 літрів.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 293 гривень 90 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Вказав, що обставини вчинення суспільно небезпечного діяння повністю підтверджені зібраними досудовим розслідуванням доказами. Просив застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Особа, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_4 у судовому засіданні факт вчинення вказаного у клопотанні прокурора суспільно-небезпечного діяння визнав та пояснив що не заперечує свою причетність до подій, які викладенні у клопотанні, але не зміг детально пояснити суду як і в якій послідовності все відбулось, оскільки перебував в хворобливому стані та не пам`ятає подробиць. Просив не застосовувати до нього стаціонарні примусові заходи медичного характеру, оскільки вважає себе майже здоровим, пройшов відповідні курси лікувань, вважає, що йому буде достатньо амбулаторного лікування, проти якого він не заперечує.

Захисник особи, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру - адвокат ОСОБА_6 та законний представник ОСОБА_5 , кожен окремо, у судовому засіданні просили застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, клопотань або заяв він неї не надходило.

Наявність у діях ОСОБА_4 ознак інкримінованого суспільно-небезпечного діяння повністю та об`єктивно стверджується наступними дослідженими та безпосередньо перевіреними під час судового слідства доказами.

- заявою ОСОБА_9 від 10.01.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_9 добровільно віддав працівникам поліції пластмасову каністру білого кольору з змістом бензину об`ємом 10 літрів.

- протоколом огляду місця події від 10.01.2021 року з ілюстративною таблицею до протоколу ОМП від 10.01.2021 за адресою АДРЕСА_3 , відповідно до якого проведено огляд місця події навпроти житлового будинку по вул. Соборна с. Медвин, де було вилучено пластикову каністру білого кольору з вмістом у ній рідини прозорої, що нагадує бензин, об`ємом 10 літрів.

- протоколом огляду місця події від 10.01.2021 року та фото таблиці до нього, за яким була оглянута територія господарства та господарське приміщення, що розташовані за адресою АДРЕСА_3 , звідки 10.01.2021 року була скоєна крадіжка пластмасової каністри білого кольору з вмістом бензину А-95, об`ємом 10 літрів;

Згідно до висновку експерта від 15.01.2021 року № 139/21 за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи, загальна ринкова вартість досліджуваних об`єктів, станом на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 10.01.2021 становила 293,90 грн.

Відповідно до висновку судово-психіатричного висновку експерта № 34 від 20.01.2021 року, « ОСОБА_4 страждає в даний час та страждав під час скоєння інкримінованих йому дій на легку розумову відсталість (олігофренію в ступеню помірно вираженої дебільності) з вираженими емоційно вольовими розладами, не міг під час скоєння інкримінованих йому дій та не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару із звичайним наглядом».

Відповідно до висновку судово-психіатричного висновку експерта № 87 від 04.06.2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час скоєння інкримінованих йому дій (станом на 10 січня 2021 року) страждав на легку розумову відсталість, зі значними порушеннями поведінки (F 70.1 за МКХ-10), не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, на даний час страждає на легку розумову відсталість, порушення поведінки мінімальні, за своїм психічним станом на даний час не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Таким чином, вивчивши та дослідивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадання чужого майна(крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

Дане діяння вчинено ОСОБА_4 у стані неосудності, оскільки останній не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Безпосередньо дослідивши докази, подані під час судового розгляду, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

За змістом статті 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані обмеженої осудності злочини, які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 87 від 04.06.2025 встановлено, що на даний час ОСОБА_4 страждає на легку розумову відсталість, порушення поведінки мінімальні, за своїм психічним станом не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час скоєння інкримінованих йому дій (станом на 10 січня 2021 року) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 також страждав на легку розумову відсталість, зі значними порушеннями поведінки, не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Зазначений висновок з точки зору його наукової обґрунтованості, переконливості й вмотивованості, згідно зі статтями 84, 94, 101 КПК України, є доказом у справі і не має наперед установленої сили.

Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів про те, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру, вказаних у висновку.

Судово-психіатрична експертиза проведена відповідно до вимог ст.242 КПК України.

Відповідно до ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру саме суд у разі застосування таких заходів має визначити їх вид.

Вичерпний перелік примусових заходів медичного характеру наведений у ст. 94 КК України.

Види примусових заходів медичного характеру закріплені у ч.1 ст.94 КК України та ч.2 ст.19 ЗУ «Про психіатричну допомогу», до них відносяться: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Застосування конкретного виду примусових заходів медичного характеру залежить від сукупності трьох критеріїв: медичного (характер і тяжкість захворювання), юридичного (тяжкість вчиненого діяння) та соціального (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). Ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

На цьому наголошувалось Верховним Судом колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 221/6664/19.

Водночас, метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Крім цього, Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду зауважив, що відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру саме суд у разі застосування таких заходів має визначити їх вид.

Після отримання висновку судово-психіатричної експертизи винесено постанову про зміну порядку досудового розслідування на підставі п.1 ч.1 ст.503 КПК України, оскільки особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

З врахуванням викладеного, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст.96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Виходячи з положень п.15 Пленуму Верховного Суду України, які викладені у Постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

Запобіжний захід особі, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру КПК України не передбачено. Тому процесуальні витрати, пов`язані з проведенням у кримінальному провадженні судових експертиз, не підлягають розподілу.

Суд також вважає, що необхідно скасувати арешт майна, який був накладений згідно ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 12.01.2021 на речові докази по справі на підставі частини четвертої статті 174 КПК України для вирішення питання речових доказів на умовах, та в порядку, який передбачено статтею 100 КПК України.

Долю речових доказів у справі необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 372, 512-513 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Федорівка Вишгородського району Київської області, громадянин України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Скасувати арешт майна, який був накладений згідно ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року на речові докази по справі, з дня набрання вироком законної сили.

Речові докази:

пластикову каністру білого кольору з вмістом у ній рідини прозорої, об`ємом 10 літрів, яка передана на відповідальне зберігання потерпілої ОСОБА_7 - залишити у володінні законного власника ОСОБА_7 .

Навісний замок, якій переданий на зберігання в кімнату речових доказів Богуславського ВП знищити після набранням ухвали законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя ОСОБА_1