Справа № 504/4049/25
Номер провадження 1-кп/504/747/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000382 від 23.01.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка Пологівського району Запорізької області, громадянина України, українця який має середню освіту, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи таке тим, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що передбачений ч. 5 ст. 407 КК України. На думку прокурора існують ризики переховування від суду, впливу на інших учасників провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення. Перешкодити зазначеним ризикам може продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав вищевказане клопотання.

Обвинувачений та його захисник не заперечували, щодо задоволення клопотання прокурора.

Дослідивши клопотання учасників провадження та вислухавши думки прокурора, захисника обвинуваченого, обвинуваченого суд дійшов до таких висновків.

На стадії досудового розслідування обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому, саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з такого.

Суд враховує можливу причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення. Вказане підтверджується сукупністю наявних у кримінальному провадженні матеріалів. Відомості, викладені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення.

Щодо продовження існування передбачених ризиків поза процесуальної поведінки обвинуваченого, то в цій частині суд зазначає про таке.

ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.5 ст.407 КК України, яке є тяжким за правилами ст. 12 КК України. Санкція інкримінованого діяння передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років. Обвинувачений раніше не судимий, є непрацевлаштованим, малолітніх дітей на утриманні не має, зворотного не доведено. Доказів наявності тісних соціальних зв`язків обвинуваченого суду не надано.

Таким чином, враховуючи тяжкість інкримінованого діяння, а також соціальні зв`язки обвинуваченого ОСОБА_4 , які не є настільки міцними, щоб унеможливити його втечу від суду, ризик переховування від суду останнього є надвисоким.

Також є доведеним ризик незаконного впливу на свідків кримінального провадження, оскільки свідки у цьому провадженні судом не допитані, а тому вільне пересування обвинуваченого в просторі ставить під загрозу здобуття об`єктивних доказів судом. Обвинувачений вмовлянням, погрозами, підкупом чи шантажем може спонукати свідків надати вигідні для нього покази.

Судом взято до уваги встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, окрім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК України(ч. 4ст. 95 КПК України).

У зв`язку із викладеним вище суд зазначає, що ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, але й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань свідків та їх дослідження.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є недоведеним, обвинувачений хоча й не працює, проте є несудимою особою, а саме по собі володіння навиками роботи зі зброєю по перше є нічим не підтвердженим, а по друге не створює зазначеного ризику.

Відповідно до ч. 8 ст. 177 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, яким є тримання під вартою.

Враховуючи наведене, та існування реальних ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків на даному етапі кримінального провадження саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого і зможе запобігти ризикам, що доведені прокурором.

При цьому, враховуючи покарання, що загрожує обвинуваченому, беручи до уваги його вік, стан здоров`я, а також наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому клопотання прокурора слід задовільнити.

Керуючись правилами ч. 5 ст. 182 КПК України, ст. 183 КПК України, суд не знаходить правових підстав для визначення обвинуваченому застави.

На підставі наведеного, керуючись статтями 176, 177, 178, 183, 184, 194, 197, 315, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах слідчого ізолятору до 01.02.2026 року включно.

Заставу не визначити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1