Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/841/25
Категорія ст.422 кпк Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали судового провадження №295/14224/25 в межах кримінального провадження №0007645 від 07.10.2025 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 02.12.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 . Продовжено дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0007645 від 07.10.2025 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Строк дії ухвали до 01.01.2026.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. При цьому, зазначає, що слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого не було надано відповідну оцінку матеріалам досудового розслідування, копії яких були долучені слідчим до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу; також не взято до уваги пояснення підозрюваного щодо його непричетності до злочину, в якому він підозрюється. Підозрюваний категорично заперечує, той факт, що є військовослужбовцем, оскільки не проходив військово-лікарську комісію, не отримував військовий квиток, копія якого наявна в матеріалах справи; не перебував в розпорядження військової частини, до особового складу якої був зарахований без його відома. А тому, жодних підстав для продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не існує. За таких обставин, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про наявність ризиків передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України та постановив ухвалу про задоволення клопотання слідчого в повному обсязі. Звертає увагу, що наразі ОСОБА_8 перебуває в статусі підозрюваного і його вина в інкримінованому кримінальному правопорушенні не доведена. Вважає, що висновки слідчого судді про продовження йому строку дії найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість застосування до нього менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави є помилковими і необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора на спростування апеляційних доводів захисника, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею в повній мірі дотримано вимоги ст.ст.177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний перевірити обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як убачається з матеріалів провадження №295/14224/25, 01.12.2025 до Богунського районного суду м.Житомира надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0007645 від 07.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Згідно змісту клопотання, солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття, розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

Відповідно до вимог ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Однак, солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, перебуваючи на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст.11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 20.02.2025 року, приблизно о 21 год. 00 хв., самовільно залишив місце служби, а саме: розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків у військовій частині НОМЕР_1 та визначених місцях служби до 07.10.2025 року, коли прибув до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 54, чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 та визначених місцях служби, з 20.02.2025 року до 07.10.2025 року, військовослужбовець ОСОБА_8 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення місця служби та його причини не повідомляв та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

07 жовтня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

07.10.2025 року підозрюваного ОСОБА_8 затримано, на підставі п.6 ч.1 ст.615 КПК України.

08.10.2025 року ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.12.2025.

27.11.2025 підозрюваному ОСОБА_8 та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та надано можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

01.12.2025 старшим слідчим в особливо важливих справах другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 направлено до Богунського районного суду м.Житомира клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні/продовженні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані прокурором, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетним до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, які були долучені до клопотання слідчого, та об`єктивно на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної останньому, і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа може бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: витягом з наказу №52 командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2025 про зарахування до списків особового складу військової частини в/ч НОМЕР_1 , поставлення на забезпечення та призначення на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону в/ч НОМЕР_1 ; витягом з наказу № 53 командира в/ч НОМЕР_1 від 21.02.2025 про самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем НОМЕР_1 ОСОБА_8 ; витягом з наказу №1989 командира в/ч НОМЕР_1 від 20.02.2025 про призначення службового розслідування та витягом з наказу №1209 командира в/ч НОМЕР_1 від 14.03.2025 про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 ; повідомленням з в/ч НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 ; актом службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 ; показаннями військових службових осіб в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо самовільного залишення місця служби розташування підрозділу в/ч НОМЕР_1 військовослужбовцем ОСОБА_8 ; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Наведене захисником в апеляційній скарзі щодо можливої невинуватості ОСОБА_8 в інкримінованих злочинних діях, не спростовують даних, що ОСОБА_8 може бути причетним до інкримінованого кримінального правопорушення. Беззаперечних доказів на спростування цього стороною захисту не надано. Версія сторони захисту (у тому числі й позиція підозрюваного щодо своєї невинності) щодо на противагу доводам обвинувачення є непідтвердженою. Формальні посилання захисника на недоведеність висунутої підозри не підтверджені відповідними доказами.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними посилання сторони захисту, що органом досудового розслідування не доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

В свою чергу, як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків: можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, як вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється останній.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , фактичні обставини його вчинення, значну суспільну небезпеку скоєного, тощо.

При цьому, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є тяжким, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_8 , переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Також, в даному випадку слід взяти до уваги і фактичні обставини цього правопорушення, котрі пов`язанні саме в ухиленні підозрюваного від проходження служби.

Крім того, слід взяти до уваги і те, що ОСОБА_8 30.09.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (а.п.71-75), що свідчать про можливість вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до ст.178 КПК України, врахував фактичні обставини цього кримінального провадження, його характер, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання його винним, дані про його особу, тяжкість правопорушень, взяв також до уваги наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а тому дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи обвинуваченого, переконливо виключає можливість обрання відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Також, апеляційний суд приймає до уваги, що жодних розумних гарантій добросовісної поведінки ОСОБА_8 на вказаній стадії кримінального процесу, а ні слідчому судді, а ні апеляційному суду надано не було.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції визнає безпідставними доводи захисника про те, що суд першої інстанції не обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, та недоведеність ризиків зазначених в клопотанні прокурора.

За вище встановлених обставин, апеляційний суд визнає безпідставним гарантування підозрюваним належного дотримання процесуальних обов`язків, як такі, котрі на переконання апеляційного суду не доводять по-за розумним сумнівом дотримання останнім відповідної сталої процесуальної поведінки, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_8 , судом на даному етапі не встановлено та стороною захисту не доведено.

Одночасно, за встановлених підстав та обставин, передбачених ст.ст.177 та 178 КПК України, зважаючи на положення ст.183 КПК України (дія воєнного стану, кримінальне правопорушення передбачене ст.407 КК України), апеляційний суд звертає увагу на відсутність підстав для визначення в даному випадку відповідного розміру застави у цьому кримінальному провадженні.

Тому, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя на підставі всебічно з`ясованих обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження слідчим суддею при продовженні обвинуваченому строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого суддю Богунського районного суду м.Житомира від 02.12.2025, якою продовжено застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.01.2026, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :