Справа №1-39/07
Провадження № 1-в/638/717/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м.Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника слідчого управління ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 щодо вирішення питання долі речових доказів у справі № 1-39/07,

в с т а н о в и в:

07.08.2025 до суду надійшло клопотання заступника начальника слідчого управління ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 щодо вирішення питання долі речових доказів у справі № 1-39/07, а саме уточнення вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.04.2007 щодо долі речових доказів, які зберігаються в камері зберігання речових доказів слідчого управління.

Згідно з п. 11 Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року) кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Аналізуючи викладену норму, суд приходить до висновку, що в порядку, що діяв до набрання чинності КПК України 2012 року, мають розглядатись і питання, пов`язані з виконанням, уточненням або роз`ясненням вироку у разі, якщо справа надійшла до суду до набрання чинності новим КПК.

Саме тому суд при розгляді даного клопотання керується нормами КПК України в редакції 1960 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України (в редакції 1960 року) питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.

Згідно ст. 81 КПК України (в редакції 1960 року) питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи, при цьому:

1) знаряддя злочину, що належать обвинуваченому, конфіскуються;

2) речі, вилучені з обігу, передаються відповідним установам або знищуються;

3) речі, які не мають ніякої цінності і не можуть бути використані, знищуються, а у випадках, коли заінтересовані особи просять про це, можуть бути передані їм;

4) гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, передаються в доход держави;

5) гроші, цінності та інші речі, які були об`єктом злочинних дій, повертаються їх законним володільцям, а якщо їх не встановлено, то ці гроші, цінності та речі переходять у власність держави.

Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Разом із тим, зі змісту клопотання та вироку неможливо встановити, яке саме значення мають перелічені у клопотанні речові докази для даної кримінальної справи, чи були вони об`єктом злочинних дій, та якщо так, то хто є їх володільцем, чи вони нажиті злочинним шляхом, чи мають вони якусь цінність тощо.

Відсутність вказаної інформації позбавляє суд можливості прийняти законне та обґрунтоване рішення з приводу порушеного у клопотанні питання.

Керуючись ст. 81, 330, 402, 409 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника слідчого управління ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 щодо вирішення питання долі речових доказів у справі № 1-39/07.

Постанова набирає законної сили після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1