Справа № 697/2374/25
Провадження № 1-кс/697/408/2025
У Х В А Л А

Іменем України

19 вересня 2025 року м. Канів

Слідчий суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 1 (м. Канів) Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей в ЄРДР за заявою від 02.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.384, 385 КК України.

В обгрунтування скарги зазначено, що 02.09.2025 ОСОБА_3 повторно подала заяву про вчинення кримінального правопорушення щодо наявності ознак складів злочинів, передбачених ст.ст. 384, 385 КК України в діях громадянина Польщі ОСОБА_4 до ВП № 1 (м. Канів) Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, а також копію до Смілянської окружної прокуратури Черкаської області. Однак отримувач не надав реєстраційний номер цієї заяви про кримінальне правопорушення в ІКС ІПНП на електронну пошту, з якого було направлено заяву. Інформацію по телефону також не надали.

Згідно з відомостями, викладеними у заяві, ОСОБА_4 , знаходячись під присягою надавав показання як свідок у цивільній справі № 758/5296/24 за позовом ТОВ «Квантум Інтернешенел» до ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення компенсації за порушення договорів. Під час надання показань ОСОБА_4 неодноразово надавав завідомо неправдиві свідчення та відмовлявся давати показання. Вказане підтверджується технічним записом судового засідання. Скаржник просить зобов`язати уповноважених осіб ВП № 1 (м. Канів) Черкаського РУП ГУНП у Черкаській області внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 384, 385 КК України, обставини яких вказані у заяві від 02.09.2025.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримала з підстав, заявлених у скарзі, просила її задовольнити, оскільки уповноважена особа зобов`язана внести відомості до ЄРДР протягом 24 год після отримання заяви про кримінальне правопорушення, і лише після цього збирати докази.

В судове засідання представник скаржника та представник ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП у Черкаській області не з`явився, був повідомлений про розгляд справи належним чином.

Враховуючи думку скаржника, яка не заперечувала проти розгляду скарги без осіб, які не з`явилися, положення ст. 306 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про розгляд скарги без їх участі, оскільки їхня неявка не перешкоджає такому розгляду.

Вислухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Положеннями статті 214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Нормами ч.5 ст.214 КПК України передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

У постанові від 30.09.2021 по справі №556/450/18 Верховний Суд зазначив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Згідно зі ст. 38 КПК України досудове розслідування здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою.

В ч. 5 ст. 40 КПК України встановлено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно з п.18 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з вимогами ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Положення ч.1 ст.11 КК України вказують, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Виходячи з викладеного та аналізу ст.214 КПК України вбачається, що до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості які містять достатньо даних та обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених заявником у заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №556/450/18.

Отже, предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Втім, правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 384 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Згідно із заявою про кримінальне правопорушення від 02.09.2025, ОСОБА_3 , вказує, що під час надавання показань як свідок у цивільній справі № 758/5296/24 ОСОБА_4 неодноразово надавав неправдиві свідчення, а також відмовлявся давати показання. У зв`язку з цим, скаржник просить внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а саме - завідомо неправдиве показання та відмову від давання показань свідка ОСОБА_4 , розпочати досудове слідство та надати їй витяг з ЄРДР.

Згідно листа т.в.о. начальника СВ ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області матеріали заяви ОСОБА_3 повернуто начальнику ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області для доопрацювання через неповноту зібраних матеріалів та зобов`язання повернути слідчому підрозділу після їх доопрацювання для прийняття рішення щодо внесення відомостей в ЄРДР.

У п. 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа № 818/1526/18) зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Розгляд скарги на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, обумовлює необхідність дослідження слідчим суддею самого повідомлення (заяви) про вчинення кримінального правопорушення на предмет того, чи може воно бути підставою для порушення кримінального провадження.

Слідчий суддя в даному випадку не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб, в даному випадку уповноважених осіб ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду "Артіко проти Італії" (Artico c. Italie) від 13.05.1980), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 06.09.2005, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21.09.1999, заява N 37437/97).

У постанові Верховного Суду від 01.12.2022 по справі № 522/7836/21 зазначено, що розглянувши скаргу та керуючись п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя мав право зобов`язати слідчого вчинити певну дію відповідно до вимог кримінального процесуального закону, однак при цьому не втручаючись у межі його повноважень у кримінальному провадженні.

Вирішення питання про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, які вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вирішується саме слідчим, дізнавачем або прокурором, які вносять відповідні відомості до Реєстру.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення, зроблена заявником у заяві, не має обов`язкового характеру для слідчого, дізнавача або прокурора.

Отже, слідчий суддя на етапі проведення досудового розслідування лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні, та позбавлений змоги надати вказівку слідчому/дізнавачу/прокурору щодо прийняття конкретного за змістом процесуального рішення, в тому числі й щодо правової кваліфікації кримінального провадження, адже слідчий, дізнавач та прокурор є самостійними у своїй процесуальній діяльності.

Таким чином, слідчий суддя не наділений повноваженнями визначати правову кваліфікацію кримінального правопорушення, зазначеного в заяві про його вчинення, та вказувати про конкретну особу, яка його вчинила, в зв`язку з чим і не наділений повноваженнями зобов`язувати уповноважену особу вносити відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування про кримінальне правопорушення за конкретною статтею КК України та щодо конкретної особи.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28.05.1985, п. 57, Series A, N 93) право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією. А у справі "Preda and Dardari v. Italy, 1999), суд вказав, що метою цієї норми є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.

Самостійне визначення особою у повідомленні про злочин наявності певної статті КК та бажаної кваліфікації без наведення достатніх відомостей, не може автоматично свідчити про те, що було вчинено саме ці злочини. Крім того, слідчий, прокурор не зобов`язаний вносити відомості до реєстру у точній відповідності зі змістом заяви в частині обраної заявником правової кваліфікації. Ні заявник, ні потерпілий, ні слідчий суддя не уповноважені спрямовувати хід досудового розслідування, зокрема, шляхом вказівки слідчому саме тієї кваліфікації кримінального правопорушення, яка є бажаною для них, чи яку вони вважають правильною.

Слідчий, дізнавач та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Кримінальний процесуальний закон не вимагає від заявника зазначення в заяві усіх складових кримінального правопорушення, разом з тим, відомості не по будь-якій заяві про вчинене кримінальне правопорушення тягнуть за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР уповноваженою на те особою. Вносяться ж відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, яких ОСОБА_3 наведено не було, а відтак не було і бездіяльності по невнесенню відомостей до ЄРДР.

Стаття 384 КК України передбачає відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

Відповідальність за статтею 385 КК України передбачена за відмову свідка від давання показань або відмову експерта, спеціаліста чи перекладача без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків у суді, Вищій раді правосуддя, Конституційному Суді України або під час провадження досудового розслідування, здійснення виконавчого провадження, розслідування тимчасовою слідчою комісією чи спеціальною тимчасовою слідчою комісією Верховної Ради України.

Свідки під час розгляду цивільної справи, попереджаються по кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України, та дають свідчення під присягою.

Статтею 230 ЦПК України передбачена процедура допиту свідка, згідно з якою перед допитом свідка головуючий встановлює його особу, вік, рід занять, місце проживання і стосунки зі сторонами та іншими учасниками справи, роз`яснює його права і з`ясовує, чи не відмовляється свідок із встановлених законом підстав від давання показань. Відмова від давання показань приймається судом шляхом постановлення ухвали. Якщо перешкод для допиту свідка не встановлено, головуючий під розписку попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань та приводить його до присяги. Свідок може бути допитаний повторно в тому самому або наступному засіданні за його власною заявою, заявою сторін та інших учасників справи або з ініціативи суду. Під час дослідження інших доказів свідкам можуть ставити питання сторони, інші учасники справи, суд. Суд може одночасно допитати свідків для з`ясування причин розходжень у їхніх показаннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що встановлення факту надання суду завідомо неправдивих показань є виключно прерогативою суду за результатами розгляду справи по суті та, як наслідок, зумовлює прийняття відповідного кінцевого процесуального рішення, оскільки саме суд під час розгляду справи, дає оцінку показам свідка. І тільки після цього, за наявності підстав, сторонами можуть бути ініційовані питання про притягнення свідка до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве показання, відмову від давання показань.

Надані матеріали скарги не містять даних про те, що Канівським міськрайонним судом Черкаської області завершено розгляд цивільної справи № 758/5296/24 за позовом ТОВ «Квантум Інтернешенел» до ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення компенсації за порушення договорів, у якій допитувалися свідки і судом надана оцінка доказам.

З тексту заяви не вбачається зазначення скаржником конкретних обставин, які б могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, оскільки в заяві не зазначено, що судовим рішенням або кінцевим процесуальним рішенням суду встановлені інші обставини, аніж ті, про які свідчив, на думку скаржника, свідок ОСОБА_4 під час розгляду цивільної справи.

Відтак, твердження скаржника про вчинення кримінального правопорушення є виключно його суб`єктивною думкою та має характер припущення, що не може свідчити про те, що існує ймовірність вчинення кримінального правопорушення і що описані в його заяві факти потребують перевірки засобами кримінального процесу.

При цьому доводи заяви ОСОБА_3 зводяться до незгоди із показаннями свідка ОСОБА_4 , які були надані ним у судовому засіданні при розгляді цивільної справи № 758/5296/24 за позовом ТОВ «Квантум Інтернешенел» до ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення компенсації за порушення договорів.

Без зазначення конкретних та відповідних відомостей у заяві про вчинення кримінального правопорушення така заява розцінюється слідчим суддею як поза процесуальний спосіб впливу на оцінку доказів в іншому проваджені, що знаходиться на розгляді у суді.

Слідчий суддя зауважує, що втручання будь-якої особи у справу, розгляд якої ще не завершився, обмежує можливість суду у такій справі повно і всебічно дослідити всі надані сторонами докази і прийняти рішення за своїм внутрішнім переконанням.

Натомість в поданій заяві про вчинення кримінального правопорушення від 02.09.2025, яка долучена до матеріалів скарги, заявником не зазначено об`єктивних даних та обставин, які могли б свідчити про вчинення зазначеною в повідомленні особою кримінально-караного діяння та не зазначено фактичного існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину.

Таким чином, на підставі наведеного, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для внесення відомостей за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань без встановлення відомостей, що свідчать про реальність конкретної події кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним в задоволенні скарги необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 22.09.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1