ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000055 від 15.01.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Середа, Шебекінського району, Бєлгородської області, російської федерації, громадянин України, неодруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який проходив військову службу на посаді водія відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження, які приймали участь у судовому засіданні

прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників - ОСОБА_11 , ОСОБА_12

обвинуваченого - ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_13 - ОСОБА_14

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним

Приблизно о 22 години 30 хвилин 14 січня 2023 року, солдат ОСОБА_6 разом із старшим солдатом ОСОБА_15 , які знаходились у стані алкогольного сп`яніння, без запрошення прийшли до інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які мешкали у будинку по АДРЕСА_2 , серед яких знаходився і солдат ОСОБА_13 ..

Під час перебування у зазначеному будинку між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 виникла сварка, після чого, останні почали битися.

Під час ситуації, яка виникла, у солдата ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті солдату ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір, солдат ОСОБА_6 приблизно 22 год. 50 хв. 14 січня 2023 року, перебуваючи в місці тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись у кухонній кімнаті вказаного будинку, у стані алкогольного сп`яніння, будучи невдоволеним поведінкою гранатометника роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_13 , який на той момент знаходився у спальній кімнаті зазначеного будинку, де між ним та водієм роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_15 відбувалась бійка, та з метою здійснення допомоги старшому солдату ОСОБА_15 , він ( ОСОБА_6 ) діючи з прямим умислом, маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті солдату ОСОБА_13 , який застосував фізичне насильство до його співслужбовця старшого солдата ОСОБА_15 , усвідомлюючи, що застосовує спосіб вбивства небезпечний для життя не тільки однієї особи, а й інших людей, без будь-яких вагань, кинув принесену з собою ручну оборонну осколкову гранату Ф-1 з маркуванням на важелі 78УЗРГМ-2583, яка знаходилась у його правій руці, без запобіжного кільця, тобто в бойовому режимі, з дистанції близько 2-х метрів на підлогу у бік солдата ОСОБА_13 та старшого солдата ОСОБА_15 , після чого відбулось штатне спрацювання гранати шляхом її вибуху, чим створив реальну небезпеку для життя осіб в момент вибуху, які перебували у зазначеному будинку та реалізував свій кримінальний протиправний намір на позбавленні життя солдата ОСОБА_13 , однак солдат ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у виді мінно-вибухової травми, вогнепальних сліпих осколкових поранень м`яких тканин голови, спини справа, обох кистей рук, лівого передпліччя, плеча, коліна та гомілки з наявністю сторонніх тіл, при цьому і старший солдат ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у виді мінно-вибухової травми, осколкового поранення м`яких тканин голови, акубаротравми зліва, осколкового поранення лівої верхньої кінцівки, тим самим солдат ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як від спричинених тілесних ушкоджень смерть солдата ОСОБА_13 не настала.

Позиція обвинуваченого

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково, суду показав, що умислу убивати солдата ОСОБА_13 не мав, так як вважав, що таким чином зможе допомогти ОСОБА_15 під час бійки з ОСОБА_13 і останній від нього відчепиться та перестане бити, вважав, що побачивши гранату вони розійдуться і конфлікт буде вичерпано, але між ним і кимось з солдатів виникла словесна перепалка і його хтось штовхнув, внаслідок чого у нього випадково випала з рук граната, яка вибухнула.

Цивільний позов потерпілого визнав.

Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_13 , суду показав, що 14 січня 2023 року поїхали в місто за продуктами, а коли повернулись назад і зайшли до будинку де тимчасово мешкали, ОСОБА_6 стояв і палив цигарку, у зв`язку з чим йому було зроблено зауваження і попросили вийти. Через деякий час, приблизно хвилин через 20-25 ОСОБА_6 зайшов з автоматом і зробив декілька пострілів, після чого у нього забрали автомат і виставили з будинку. Після цього ОСОБА_6 повернувся до будинку та кинув у кімнату де перебував він та ОСОБА_16 гранату. ОСОБА_13 стверджує, що чітко бачив, що саме ОСОБА_6 кидав гранату.

Потерплим заявлено цивільний позов на відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., який ним був підтриманий в судовому засідання.

Показання свідків

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що перебував у приміщенні та спав, після чого почув хлопок від якого прокинувся, вийшов у коридор, там перебував ОСОБА_6 , в руках якого була граната без чеки і він був у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_18 повідомив, що все добре, у зв`язку з чим він, свідок, зайшов знов до кімнати і почув вибух.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що на той час 14.01.2023 року перебували у м. Лиман і до них у будинок приходив ОСОБА_6 у нетверезому стані та його випроводжали, але ОСОБА_6 повернувся з автоматом, зробив один постріл, також в руці була граната без чеки, його почали вмовляти, щоб він пішов.

Через деякий час він поїхав до ВСП з метою, щоб вони допомогли та вжили заходи і розібрались з ОСОБА_6 , але коли вони приїхали то ОСОБА_6 вже кинув гранату.

ОСОБА_19 зазначив, що чув як ОСОБА_6 висловлював погрози на адресу ОСОБА_20 . Під час досудового розслідування з ним проводився слідчий експеримент.

Свідок ОСОБА_21 суду показав, що перебував у приміщенні де все це відбувалось та бачив, як ОСОБА_6 зробив постріл з автомата, а потім вийшов, як ОСОБА_6 кидав гаранту він не бачив, але йому розповіли, що це зробив саме ОСОБА_6 . Також Свідок ОСОБА_21 додав, що ОСОБА_6 постійно конфліктував, заходив у взутті, палив, на що йому робили зауваження, та бачив, як ОСОБА_6 заходив з гранатою в руці, яка була без чеки, у зв`язку з чим він вийшов.

Свідок ОСОБА_22 суду показав, що того дня приблизно о 23:00 год. у м. Лиман, він відпочивав у будинку, де вони з ОСОБА_18 тимчасово перебували, прийшов ОСОБА_6 і запитав чи є у нього граната, він сказав, що немає, ОСОБА_6 походив по будинку,а потім вийшов. Через деякий час почув вибух. Додав, що у будинку вони тримали свій БК.

Свідок ОСОБА_23 суду показав, що 14.01.2023 року у домі де вони відпочивали, зайшов ОСОБА_18 , з сигаретою, яку він палив, йому зробили зауваження, що у будинку вони не палять і виставили його на вулицю, через деякий час ОСОБА_6 прийшов з автоматом та здійснив постріл, його знов вигнали, далі він повернувся знов та ходив по будинку з гранатою в руках, у зв`язку з чим він, ОСОБА_23 , вийшов з хати і почув вибух.

Свідок ОСОБА_24 суду показав, що в той день, коли відбувались події, що перебувають на розгляді( дату він не пам`ятає),їх підрозділ відпочивав після виконання бойового завдання у м.Лиман, всі були змучені і напружені, його запросили до одного з будинків, де розмістилось декілька побратимів, для врегулювання виниклого конфлікту, в будинку було декілька військових, прізвища він не пам`ятає, відбувалась сварка, яка перетворилась в бійку ( боротьбу) між двома військовими, у будинку перебував ОСОБА_18 , який тримав в руці гранату без чеки, між ОСОБА_18 і кимось з солдатів виникла словесна перепалка і ОСОБА_18 відмахнувся від нього і у нього випадково випала з рук граната, яка вибухнула.

Щодо психічного стану ОСОБА_18 , то йому відомо, що у нього були психічні розлади, під час проходження ВЛК бачив медичні документи ОСОБА_18 , в яких значилось про роздвоєння особистості.

Докази, досліджені судом на підтвердження встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення:

- протокол огляду місця події від 15.01.2023 року з відеозаписом на диску до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в ході огляду якого було встановлено та виявлено сліди вчинення злочину, та вилучено: гільзу з маркувальним позначенням 270х88;кільце зі шплітером та важелем 78УЗРГМ; два змиви речовини бурого кольору з лівої та правої лутки входу до спальної кімнати на паперовий тампон; автомат АК-74 № НОМЕР_2 та магазин (21) з 45 (од.); набої (50х85); виріз фрагменту з карімату зі слідами бурого кольору; спусковий важіль (УДЗС-11-87) та кільце зі шплінтом; металеві уламки; проба ґрунту з епіцентру вибуху; зразок крові з середнього пальця правої руки підозрюваного ОСОБА_6 ; зразки букального епітелію з правої та лівої щоки підозрюваного ОСОБА_6

- протокол проведення слідчого експерименту від 12.05.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_13 з відеозаписом на диску до нього, відповідно до якого, під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_13 повідомив такі факти, що 15.01.2023 року виконували бойові завдання у складі свого підрозділу знаходились у м. Лиман Донецької обл. де проживав за адресою АДРЕСА_2 . Так 15.01.2023 року близько 19 год. - 20 год. гр. ОСОБА_13 знаходився у будинку де тимчасово проживав. В цей час до будинку зайшло двоє військовослужбовців, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_15 .. Вказані особи зайшовши до будинку з незрозумілих причин влаштували конфлікт та почали провокувати бійку. Після чого до кімнати, в якій знаходився він, зайшов ОСОБА_15 та між ними почалась штовханина, внаслідок чого вони упали на підлогу. В цей час гр. ОСОБА_13 побачив, що ОСОБА_6 , який знаходився в іншій кімнаті будинку через дверний отвір закинув у кімнату в якій знаходився гр. ОСОБА_25 та ОСОБА_26 гранату Ф-1. Після вибуху гранати ОСОБА_13 отримав поранення та був доставлений до лікувального закладу. В ході слідчого експерименту гр. ОСОБА_13 точно не зміг повідомити якою рукою гр. ОСОБА_6 здійснив кидок гранати. ОСОБА_13 зазначив, що ОСОБА_18 зловживає алкоголем та постійно провокує конфліктні ситуації.

- протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_15 від 28.06.2023 року з відеозаписом на диску до нього, відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_15 , показав на будинок, де він з ОСОБА_27 вживав спиртні напої ( показав рукою на будинок навпроти будинку N? АДРЕСА_2 ).

Після чого потерпілий вказав на будинок, в який він пішов в гості до інших військових, серед яких і ОСОБА_13 у цьому бцдинку ОСОБА_15 почав вживати спиртні напої з ОСОБА_13 та іншими, через деякий час зайшов ОСОБА_6 , в стані алкогольного сп?яніння. Через деякий час ОСОБА_18 вийшов з будинку та повернувся вже з автоматом у руках, який був заряджений. Він забрав автомат у ОСОБА_18 з рук та сховав. Після чого ОСОБА_18 пішов з будинку та через деякий час повернувся із гранатою ф-1 у

руках, без чеки. При спробі забрати гранату у ОСОБА_18 нічого не виходило, він її не віддавав. Через деякий час він та ОСОБА_13 почали битись у спальній кімнат, що розташована за кухнею. В якийсь момент він почув крик «обережно граната» та пролунав вибух в кімнаті де він бився з ОСОБА_25 .

Він погано пам`ятає цей момент, в момент вибуху він перебував сидячі на ОСОБА_25 зверху лицем до епіцентру вибуху, на відстані приблизно 1,5-2 метри.

В момент надання медичної допомоги на запитання на його « що сталось ?» один із військовослужбовців сказав, що «та ОСОБА_18 кинув гранату».

- протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_19 від 15.01.2023 року з відеозаписом, під час зазначеної слідчої дії ОСОБА_19 розказав та на місці події показав, що 14.01.2023 року приблизно о 22:30 год. ОСОБА_18 та ОСОБА_26 прийшли до домоволодіння АДРЕСА_2 з метою розібратись до ОСОБА_28 . ОСОБА_18 та ОСОБА_26 були у стані алкогольного сп`яніння та приходили без зброї і почали виражатись нецензурними словами та погрожувати на словах. Потім ОСОБА_18 і ОСОБА_26 вигнали з будинку, та через деякий час ОСОБА_18 та ОСОБА_26 повернулись до будинку і у ОСОБА_18 у руках був автомат АК-74 з магазином у лівій руці, а у правій руці граната Ф-1, на той момент була з чекою. ОСОБА_18 чіплявся до нього, ходив по будинку з гранатою у руках зі словами все буде, через деякий час ОСОБА_18 вирва чеку, однак граната була у руці. Світло у цей час було ввімкнено у двох кімнатах. Потім ОСОБА_18 пішов із гранатою до іншої кімнати, він,свідок, в цей час стояв у коридорі спиною до ОСОБА_18 , і в цей час пролунав вибух, а ОСОБА_18 вибіг на вулицю. Вибух пролунав у кімнаті, що розташована із кухнею, де перебували ОСОБА_25 із ОСОБА_26 . Епіцентр вибуху був справа у куті біля вікна у спальній кімнаті за кухнею. Потім він та інші особи почали надавати медичну допомогу ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , а ОСОБА_18 з місця зник. Свідок показав де у будинку перебував кожен учасник події.

- протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_23 від 15.01.2023 року з відеозаписом, відповідно до якого, свідок ОСОБА_23 почав розповідь як 14.01.2023 року він перебував у дальній кімнаті домоволодіння АДРЕСА_2 , що знаходиться за вітальнею, потім прийшли ОСОБА_18 та ОСОБА_26 у стані алкогольного сп`яніння і почали погрожувати йому. Перший раз були без зброї, потім їх вигнали, та через деякий час вони знову повернулись та ОСОБА_18 вже був з гранатою у лівій руці та автоматом у правій руці. Він чув постріл, ОСОБА_18 ходив з гранатою у руках, спочатку з чекою, а потім без. Через деякий час він почув вибух в кімнаті, що знаходилась поблизу кухні. Після чого свідок побачив ОСОБА_25 і ОСОБА_26 пораненими, а ОСОБА_18 побіг на вулицю. Свідок показав де у будинку перебував кожен учасник події і де стався вибух.

- протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_29 від 15.01.2023 року з відеозаписом, відповідно до якого, свідок ОСОБА_29 14.01.2023 року він перебував у домоволодінні АДРЕСА_2 , він лежав у кімнаті, що знаходиться біля кухні, прийшли ОСОБА_18 та ОСОБА_26 у стані сп`яніння до їхнього будинку, висловлювали погрози. Їх вигнали, через деякий час вони повернулись та у ОСОБА_18 в руках була граната та автомат, спочатку він здійснив постріл у підлогу, після чого видернув чеку з гранати та ходив з гранатою по будинку з криками що її підірве.

Він став у дверному проході між коридором та кухнею попереду нього стояв ОСОБА_18 , а попереду ОСОБА_30 та ОСОБА_26 , вони почали битись та впали у двох до кімнати, що далі від кухні на ліжко. В цей час він повернувся спиною до ОСОБА_18 , а потім почув вибух, через що побіг ховатися. Він зрозумів, що ОСОБА_18 кинув гранату у кімнату де були ОСОБА_26 і ОСОБА_25 , ОСОБА_18 з будинку вибіг, а пораненим ОСОБА_25 та ОСОБА_31 почали надавати медичну допомогу.

- протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_32 від 16.01.2023 року з відеозаписом, відповідно до якого, свідок ОСОБА_33 зазначив, що 14.01.2023 року о 22:30 год. він перебував у домоволодінні АДРЕСА_2 , ОСОБА_18 разом із ОСОБА_26 прийшли до них додому у стані алкогольного сп`яніння, спочатку були без зброї, почали висловлювати погрози усім мешканцям будинку, потім ОСОБА_18 та ОСОБА_26 з будинку вигнали, через деякий час вони повернулись, у руках ОСОБА_18 була граната Ф-1 та автомат з магазином 45 патронів. Спочатку ОСОБА_18 здійснив постріл у підлогу у коридорі з автомата, потім у нього забрали автомат з патронами. Потім ОСОБА_18 зірвав чеку з гранати та ходив з нею по будинку з погрозами вбивством. Потім, коли почався конфлікт між ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , і вони почали битись в спальні, що біля кухні, він,свідок, сидів на дивані біля входу в спальню в кухні. В цей час ОСОБА_18 підбіг із гранатою у правій руці і кинув її у бік спальні де бились ОСОБА_25 та ОСОБА_26 і почав тікати, пролунав вибух. Свідок бачив це на власні очі, під час експерименту показав, як саме ОСОБА_18 кинув гранату.

- протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 від 16.01.2023 року з відеозаписом, відповідно до якого ОСОБА_17 відтворив події, що мали місце 14.01.2023 року. Свідок показав, що він перебував у домоволодінні АДРЕСА_2 , до них прийшли додому ОСОБА_18 та ОСОБА_26 . Із основного, що бачив свідок є: постріл з автомату у підлогу, гранату Ф-1 у руці ОСОБА_18 , він був у стані алкогольного сп`яніння , свідок чув вибух та бачив як ОСОБА_18 вибігав з будинку, самого моменту кидку не бачив. Свідок був у кімнаті, що біля кухонної кімнати, освітлення було штучне, у всіх з кімнатах видно добре. ОСОБА_18 тілесних ніхто не завдавав.

- протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_21 від 16.01.2023 року з відеозаписом, відповідно до якого ОСОБА_21 показав, що 14.01.2023 року приблизно о 22:30 год. перебував у вітальні будинку АДРЕСА_2 , коли прийшли ОСОБА_18 та ОСОБА_26 в стані алкогольного сп`яніння, висловлювали погрози, їх вигнали. Через деякий час ОСОБА_18 повернувся з автоматом та гранатою у руках, він погрожував як йому так і всім присутнім там, ОСОБА_18 тримаючи гранату у правій руці дослав патрон у патронник та направив ствола у його напрямку, однак ОСОБА_26 вдарив по стволу автомата та той вистрілив у підлогу. Автомат у нього забрали. Коли він,свідок, вийшов на вулицю та почув вибух у будинку, з нього вибіг ОСОБА_18 вже без гранати.

- висновок комісійної судово-психіатричної експертизи № 87 від 12.02.2023 року, відповідно до якої, ОСОБА_6 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. Іспитований у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

За клопотанням сторони захисту суд допитав експерта ОСОБА_34 , який проводив експертизу, експерт в суді підтвердив зазначений вище висновок та пояснив, що висновок комісією був зроблений на підставі наданих матеріалів досудового розслідування та особистого спілкування з ОСОБА_18 , чого було достатньо для встановлення психічного стану ОСОБА_35

- висновок експерта № СЕ-19/104-23/2555-ВТХ від 20.02.2023 року, згідно з яким, на місці події стався вибух двох вибухових пристроїв. Для здійснення вибуху було використано ручну оборонну осколкову гранату Ф-1 та наступальну ручну осколкову гранату РГН.

- висновок експерта № СЕ-19/121-23/1591-БД від 07.02.2023 року, відповідно до якого, встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію підозрюваного гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2

- висновок експерта № СЕ-19/104-23/4000-БЛ від 27.03.2023 року, відповідно до якого, наданий на дослідження автомат, виявлений та вилучений 15.01.2023 в ході проведення огляду місця події - домоволодіння N? АДРЕСА_2 , який міститься у прозорому пакету та який опечатаний пломбою «NPU» N? А 427610, є бойовою нарізною вогнепальною зброєю - 5,45-мм автоматом Калашникова АК-74, НОМЕР_3 , 1982 року виготовлення, виробництва Іжевського машинобудівного заводу. Автомат виготовлений промисловим способом та до стрільби

придатний. Надана на дослідження гільза, виявлена та вилучена 15.01.2023 в ході проведення огляду місця події - домоволодіння N?

АДРЕСА_2 , яка міститься у паперовому конверті

з пояснювальними написами, є складовою частиною бойового припасу. Гільза, надана на дослідження, є стріляною гільзою 5,45-мм проміжного патрона зразка 1974 року, виготовленою промисловим способом. Надана на дослідження гільза, виявлена та вилучена 15.01.2023 в ході проведення огляду місця події - домоволодіння N? АДРЕСА_2 , яка міститься у паперовому конверті з пояснювальними написами, стріляна з наданого на дослідження 5,45-мм

автомата Калашникова АК-74, N? 2102133, 1982 року виготовлення. Надані на дослідження сорок п`ять патронів, виявлені та вилучені

15.01.2023 в ході проведення огляду місця події - домоволодіння N?

АДРЕСА_2 , якими був споряджений магазин, який міститься у прозорому пакету та опечатаний пломбою

«NPU» N? А 427610, є бойовими припасами - 5,45-мм проміжними патронами з кулями «ПС» зразка 1974 року зі сталевими осереддями, виготовленими промисловим способом, призначені до стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів «АК-74», «АКС-74», «АКС-74У», ручних кулеметів «РПК-74» та їх модифікацій та до стрільби придатні.

- висновок експерта № 42 від 26.05.2023 року, відповідно до якого, на підставі проведеного дослідження наданих копій медичних

документів ОСОБА_15 , даних матеріалів справи та у відповідь на поставлені питання експерт надав такий висновок: при звертанні у лікарню КНП "Міська клінічна лікарня м. Слов?янська" 14.01.23р. гр-ну ОСОБА_36 встановлено діагноз: МВТ. Осколкове поранення м/тк голови.

Акубатравма зліва, осколкове поранення лів. верхн кінцівки. 15.01.23р. у лікарні КНП

"Міська клінічна лікарня N?4" ДМР, відділення загальної хірургії потерпілому встановлено діагноз: МВТ (14.01.23): множинні ВОСП м?яких тканин лівої половини голови та шиї. Наскрізні ВОСП лівого ліктьового суглобу, лівого передпліччя та кисті.

Переломи п?ятої п?ясної кістки. Поєднана посттравматична нейропатія променевого, серединного та ліктьового нервів у вигляді сенсорних порушень лівої кисті та помірного парезу згиначів та розгиначів пальців лівої кисті. Акубаротравма. З цим же діагнозом продовжував лікування у КП "Волинська обласна клінічна лікарня" з 18.01.23. по 25.01.23, потім переведений до Нововолинської ЦРЛ для подальшого лікування.

Утворились ушкодження не задовго до звертання за медичною допомогою, можливо в

час та за обставин, вказаних в чинній постанові. Діагноз: акубаротравма при оцінці ступеня тяжкості не може буте оцінений в зв?язку з невизначеністю клінічної картини.

Вогнепальні, дрібні, сліпі, осколкові поранення м?яких тканин голови, шиї, лівого передпліччя, як у купі так і окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень які заподіяли короткочасний розлад здоров?я. Вогнепальна травма лівої кисті з переломами п?ясних кісток, порушенням її функції відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки для лікування та її відновлення необхідно час більш ніж три тижні, згідно п.2.2.2 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України N?б від 17.01.95р. Тілесних ушкоджень які могли утворитись від дії гострого предмету з колючо-ріжучими властивостями чи кулі при пострілі з ручної вогнепальної зброї на тілі потерпілого не виявлено. Спричинення зазначених ушкоджень саморуч не виключно. Не виключно що тілесні ушкодження, виявлені у гр-на ОСОБА_15 , могли утворитись за обставин на які вказали під час слідчого експерименту потерпілій ОСОБА_13 та свідок ОСОБА_33

- висновок експерта № 43 від 15.01.2023 року, відповідно до якого, на підставі проведеного дослідження наданих копій медичних

документів ОСОБА_13 , даних матеріалів справи та у відповідь на поставлені питання експерт дійшов таких висновків: при звертанні у лікарню у гр-н ОСОБА_13 виявлено наступні тілесні ушкодження: мінно-вибухова травма від (14.01.2023) вогнепальні сліпі осколкові поранення и яких тканин голови, спини справа. обох кистей. лівого передпліччя, плеча. коліна та гомілки з наявністю сторонніх тіл, утворились ушкодження не задовго до звертання у лікарню в наслідок неодноразової дії твердих предметів з загостреною поверхнею і за ступенем тяжкості. відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. що спричинило короткочасний розлад здоров?я, оскільки зазвичай рана загоюються на протязі більше шести днів але менш ніж 21 доба. згідно п.2.3.3 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. затверджених наказом МОЗ України N?б від 17.01.95р.Діагноз: акубаротравма без порушення цілісності барабанних перетинок, при оцінці ступеня тяжкості не може бути оцінений в зв`язку з незначною клінічною картини. Будь яких тілесних ушкоджень, які могли утворитися від дії гострого предмету

з колючо-ріжучими властивостями чи куля при пострілі з ручної вогнепальної зброї. в

наданих медичних документах, не виявлено. Можливість утворення нанести вищезазначені тілесні ушкодження собі самостійно, не виключається. Можливість утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_13 при обставинах на які

вказує під час протоколу слідчого експерименту потерпілого від 16.01.2023

року та протоколу проведення слідчого експерименту свідка ОСОБА_33 від 16.01.2023 року не виключається.

- висновок експерта № 43/1 від 15.01.2023 року, відповідно до якого, на підставі висновку експерта N?43 від 29.06.23 року щодо тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на підставі матеріалів справи та у відповідь на поставлені питання зробив такі висновки:

1. 2. При звертанні у лікарню 30.03.23р у ОСОБА_13 виявлено наступні тілесні ушкодження: мінно-вибухова травма: вогнепальне осколкове поранення, неповна травматична ампутація лівого передпліччя на рівні в/3 множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин голови, правої кисті, лівого стегна та лівої гомілки, статевого члена, травматичний шок 1 ст. Зазначені ушкодження утворились незадовго до звертання у лікарню в наслідок неодноразової дії твердих предметів з загостреною поверхнею і за ступенем тяжкості, як в сукупності так і окремо, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості оскільки зазвичай для їх загоєння та відтворення функції необхідний час більш ніж три тижні, згідно п.2.2.Т правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. затверджених наказом МОЗ України N?6 від 17.01.95р. Можливість утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_13 при обставинах на які вказує під час проведення слідчого експерименту та за участю ОСОБА_15 від 28.06.2023 року не виключається.

- висновок експерта № 42/1 від 15.01.2023 року, відповідно до якого, на підстав проведеної судово-медичної експертизи гр-на ОСОБА_15 , який на підставі

даних матеріалів справи та у відповідь на поставлені питання дійшов до таких висновків: При звертанні у лікарню КНП "Міська клінічна лікарня м. Слов?янська* 14.01.23р. гр-ну ОСОБА_15 встановлено діагноз: МВТ. Осколкове поранення м/тк голови.

Акубатравма зліва, осколкове поранення лів. верхи кінцівки. 15.01.23р. у лікарні КНП

"Міська клінічна лікарня N?4* ДМР. відділення загальної хірургії потерпілому встановлено діагноз: МВТ (14.01.23): множинні ВОСП м`яких тканин лівої половини голови та шиї. Наскрізні ВОСП лівого ліктьового суглобу, лівого передпліччя та кисті.

Переломи п`ятої п`ясної кістки. Поєднана посттравматична нейропатія променевого. серединного та ліктьового нервів у вигляді сенсорних порушень лівої кисті та помірного парезу згиначів та розгиначів пальців лівої кисті. Акубатравма. З цим же діагнозом продовжував лікування у КП Волинська обласна клінічна лікарня

з18.01.23 по 25.01.23. потім переведений до Нововолинської ЦРА для подальшого лікування

Утворились ушкодження не задовго до звертання за медичною допомогою. Можливо в час та за обставин. вказаних в чинній постанові. Діагноз: акубатравма при оцінці ступеня тяжкості не може бути оцінений в зв`язку з невизначеністю клінічної картини.

Вогнепальні. дрібні. сліпі. осколкові поранення м`яких тканин голови, шиї, лівого передпліччя, як у купі так і окремо, відносяться до летких тілесних ушкоджень які заподіяли короткочасний розлад здоров`я. Вогнепальна травма лівої кисті з переломами п`ясних кісток. порушенням її функції відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. оскільки для лікування та її відновлення необхідно час більш ніж три тижні, згідно п.2.2.2 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. затверджених наказом МОЗ України Nо6 від 17.01.95р. Судово-медичні дані не суперечать, що тілесні ушкодження встановлені у гр. ОСОБА_15 могли утворитись внаслідок вибуху гранати Ф-1. Не виключено що тілесні ушкодження, виявлені у гр. ОСОБА_15 могли утворитись за обставин на які він вказав під час слідчого експерименту.

Мотиви суду

Проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази, перевіривши їх за критеріями належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дійшов таких висновків, що наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 п.5 ч.2 ст. 115КК України поза розумним сумнівом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.115 КК умисне вбивство, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, полягає в тому, що винувата особа, реалізуючи умисел на позбавлення життя потерпілого, усвідомлює, що застосовує спосіб вбивства, небезпечний для життя не тільки однієї конкретної людини. Важливою умовою для кваліфікації дій винної особи саме за цією ознакою умисного вбивства має бути об`єктивна реальність такої небезпеки для життя інших сторонніх осіб, які перебувають на місці вчинення злочину. Суб`єктивно ж винувата особа повинна усвідомлювати, що застосовує спосіб, який створює небезпеку для життя не лише тієї конкретної людини, яку вона хоче вбити, але й для іншої, хоча б однієї людини.

Реальність такої небезпечності способу вбивства повинна оцінюватися не абстрактно, а в конкретній обстановці вчинення злочину. Зокрема, в даному конкретному випадку для з`ясування наявності чи відсутності реальної небезпеки для життя інших осіб необхідно встановити факт перебування сторонніх осіб у місці, в напрямку якого була кинута граната.

Обвинуваченому достеменно було відомо, що в кімнаті куди він кидав гранату перебувало щонайменш дві особи ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , а в приміщенні будинку, де відбувся вибух ще чотири військовослужбовця, дослідженим судом висновком експерта № СЕ-19/104-23/2555-ВТХ від 20.02.2023 року, підтверджено, що на місці події стався вибух двох вибухових пристроїв. Для здійснення вибуху було використано ручну оборонну осколкову гранату Ф-1 та наступальну ручну осколкову гранату РГН.

Судом встановлено, що обвинувачений достатньо обізнаний у питанні застосування зброї, оскільки проходив службу в ЗСУ. На ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_37 він, з метою вбивства останнього, здійснив кидання гранати в приміщенні де перебувало кілько осіб, тобто бажав вбити ОСОБА_38 , способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

Після здійснення вибуху ОСОБА_18 не вжив заходів для надання допомоги потерпілим. Смерть потерпілих не настала від обставин, які не залежали від ОСОБА_6 , який виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як від спричинених тілесних ушкоджень смерть солдата ОСОБА_13 не настала.

Суд ретельно перевірив версію захисту про те, що засуджений не мав умислу на вбивство.

Цю версію судом визнано безпідставною, оскільки вона суперечить встановленим фактичним обставинам, спростовується показаннями потерпілих та свідків, протоколами слідчих експериментів і висновками експертиз, які в сукупності дають підстави вважати, що в цьому випадку засуджений діяв із прямим умислом на вбивство .

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_24 щодо необережного поводження ОСОБА_6 з гранатою і, що граната випадково випала із рук останнього, з огляду на те, що ці покази з`явились тільки під час судового розгляду і спростовуються показаннями інших, допитаних свідків, зокрема показаннями свідок ОСОБА_19 , який суду показав, що до них у будинок приходив ОСОБА_6 у нетверезому стані та його випроводжали, але ОСОБА_6 повернувся з автоматом, зробив один постріл, також в руці була граната без чеки, його почали вмовляти, щоб він пішов, ОСОБА_19 чув як ОСОБА_6 висловлював погрози на адресу ОСОБА_20 .

Крім того, судом беззаперечно встановлено, що граната, яка знаходилась у правій руці ОСОБА_18 , без запобіжного кільця, тобто в бойовому режимі, була приведена у бойовий стан саме ОСОБА_18 і вона не у не випала з рук, а була кинута ОСОБА_18 з дистанції близько 2-х метрів на підлогу у бік солдата ОСОБА_13 та старшого солдата ОСОБА_15 , після чого відбулось штатне спрацювання гранати шляхом її вибуху.

Відповідно до висновків проведених експертиз встановлено спосіб спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , а також те, що тілесні ушкодження, які виявлені у потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_15 були нанесені від вибуху гранати.

Позиція обвинуваченого щодо невизнання ним своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст.115 КК України, на думку суду є направленою на пом`якшення своєї вини, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі та досліджених судом доказів.

Що стосується доводів сторони захисту щодо психічного стану обвинуваченого, при якому він під час скоєння злочину був нездатним усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, то суд зазначає, що здатність особи під час скоєння злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу й місця, способу його скоєння, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.

Натомість неосудною визнається особа, яка під час учинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) та юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає в наявності в особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки). Юридичний у нездатності особи під час учинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками:

1) інтелектуальною особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер;

2) вольовою особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.

Особу може бути визнано неосудною тільки тоді, коли встановлена одна з ознак критерію юридичного на підставі хоча б однієї з ознак критерію медичного.

Відповідно до дослідженого судом висновку судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_6 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. Іспитований у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Тобто встановлено, що ОСОБА_6 виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості, але це не вплинуло на можливість усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Щодо тверджень сторони захисту про неможливість встановлення осудності чи неосудності ОСОБА_18 за короткий час, в умовах амбулаторного обстеження, то суд зазначає, що питання про проведення амбулаторної чи стаціонарної експертизи, відповідно до порядку проведення судово-психіатричної експертизи,

залежить від експертної комісії, тобто якщо б члени амбулаторної експертної комісії прийшли до висновку, що амбулаторно вирішити експертні питання неможливо й потрібне стаціонарне обстеження випробуваного, то експерти амбулаторної комісії склали б письмовий документ про неможливість дати висновок.

У випадку, що перебуває на розгляді, членами амбулаторної експертної комісії проведено експертизу та зроблено певний висновок, що свідчить про достатність вихідних даних для її проведення саме в амбулаторних умовах.

Зваживши на вказані обставини, суд дійшов висновку про вчинення ОСОБА_6 злочину у стані осудності з огляду на те, що у нього були наявні і чітко сформовані мета й мотив, як ознаки суб`єктивної сторони злочину, тобто встановлено, що він діяв з прямим умислом, який був направлений на умисне вбивство ОСОБА_13 , вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

Кваліфікація дій обвинуваченого

ОСОБА_6 повинен нести кримінальну відповідальність за закінчений замах на умисне вбивство, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст. 115КК України.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до особливо тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання суд вважає, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Під час призначення покарання особам, винним у вчиненні замаху на злочин, за який у санкції статті Особливої частини КК альтернативно передбачено захід примусу довічне позбавлення волі, правила ч.3 ст. 68 КК( обмеження призначення покарання 2/3 максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті) не застосовуються, оскільки найбільш суворим видом покарання у санкції ч. 2 ст. 115 КК залишається довічне позбавлення волі, а воно є таким, що виключає можливість визначення його двох третин. У такому випадку підлягають застосуванню лише правила ч. 4 ст. 68 цього Кодексу( до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується довічне позбавлення волі).

Зважаючи на те, що життя людини, згідно зі ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити її життя, а серед злочинів проти особи вбивство становить особливу небезпеку, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд враховуючи наявність обставин справи, які не лише характеризують особу винного і вчинений ним злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_6 , відповідно до своїх моральних якостей і втраченого почуття обов`язку перед державою та суспільством не заслуговує на довіру та не може виправитися без застосування до нього саме реального покарання, так як серед суспільства є тим індивідом, який несе особливу небезпеку для оточуючих, а тому суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_6 ..

З огляду на те, що судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , немає підстав для застосування ст.69 КК України, на чому наполягала сторона захисту.

Вирішення цивільного позову.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок вчинення ОСОБА_39 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, потерпілому ОСОБА_13 , заподіяно моральну шкоду. З метою відшкодування цієї шкоди потерпілий звернулась з цивільним позовом в межах кримінального провадження до ОСОБА_6 та просив стягнути завдану йому моральну шкоду в 100 000 гривень.

Згідно з статтею 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Позовні вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди підлягають повному задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, за наявності його вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми тощо.

Враховуючи обставини справи, характер та обсяг душевних страждань потерпілого, яку він зазнав в у зв`язку з вчиненим відносно нього кримінального правопорушення, тяжкість вимушених змін у житті, суд визначає розмір заподіяної моральної шкоди у 100 000 грн. У зв`язку з тим, що межі відшкодування моральної шкоди законом не встановлені, і у будь-якому випадку ця шкода є оціночною, суд задовольняючи стягнення зазначеної суми керується принципом розумності, зваженості і справедливості.

Вирішення питання щодо судових витрат

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судових експертиз на суму 6516,90 грн.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст. 115 КК Українита призначити йому покарання у вигляді десяти років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк покарання обвинуваченому обчислювати з моменту затримання 15.01.2023 року.

Зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_13 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Речові докази: зразок крові ОСОБА_6 , зразки букального епітелію ОСОБА_6 , гільзу, кільце зі шплітером та важелем 78 УЗРГМ 2583, два змиви речовини бурого кольору виріз фрагменту карімату, спусковий важіль (У ДЗ С-11-87) та кільце зі шпінгалетом, металеві уламки, проби грунту знищити, автомат АК-74 НОМЕР_4 та магазин (21) з 45 (од.) набої (50х85) повернути до військової частини НОМЕР_1 , диски з відеозаписами зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави, судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз у сумі 6516,90 грн.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_40

Судді ОСОБА_41

ОСОБА_42