ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1228/25 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: відсторонення від посади
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 16 вересня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про відсторонення від займаної посади підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000658 від 07 червня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.5 ст.191, ч.1 ст.263 КК України, до 04 листопада 2025 року-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

У провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000658 від 07 червня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.5 ст.191, ч.1 ст.263 КК України, в якому ОСОБА_7 підозрюється у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненій за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах в умовах воєнного стану.

04.09.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

15.09.2025 року слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором, про відсторонення ОСОБА_7 від посади заступника директора комплексу «Харківводовідведення» КП «Харківводоканал».

В обґрунтування клопотання зазначав, що підставою відсторонення ОСОБА_7 від займаної посади є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, по підозрюваний може впливати на свідків чи перешкоджати досудовому розслідуванню іншим шляхом або продовжити вчиняти аналогічний злочин.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 16 вересня 2025 року клопотання задоволено.

Суд вирішив відсторонити ОСОБА_7 від займаної посади заступника директора комплексу «Харківводовідведення» КП «Харківводоканал», в межах строку досудового розслідування до 04.11.2025 року включно.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що підозра у кримінальному провадженні є необґрунтованою.

Зазначає, про те, що щодо ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що, на переконання захисника, вже виключає існування ризиків, на які посилався слідчий у клопотанні. Також місце роботи ОСОБА_7 знаходиться в іншому приміщенні ніж в тому, в якому перебувають свідки у кримінальному провадженні, що виключає ризик впливу на свідків.

Вказує, що слідчим суддею не було надано належної оцінки тому, що ОСОБА_7 має ряд захворювань, на постійній основі приймає життєве важливі медикаменти, що вимагає значних коштів, а відсторонення від посади призведе до фактичного позбавлення ОСОБА_7 заробітної плати та коштів для існування та неможливості підтримання життєдіяльності.

Крім того, вказує. що на утриманні ОСОБА_7 перебуває його дружина, яка потребує лікування.

Також, просить суд врахувати, що ОСОБА_7 має 44 наукових публікації, 4 учбових посібника, 16 патентів, має бездоганну характеристику та за бездоганну працю та вагомий внесок у забезпечення роботи підприємства був неодноразово нагороджений грамотами та має звання лауреата Державної премії України в галузі науки та техніки.

Прокурор подала заперечення на апеляційну скаргу в яких посилається на законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного та захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, пояснення прокурора, яка заперечувала щодо задоволення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину (ч.1 ст.154 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.154 КПК України, відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді, суду під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців.

Прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування або суду під час судового провадження із клопотанням про відсторонення особи від посади (ч. 1 ст. 155 КПК України).

Згідно із ч.2 ст.157 КПК України при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: 1) правову підставу для відсторонення від посади; 2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Як передбачено вимогами ч.2 ст.157 КПК України, при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя врахував такі обставини: 1) правову підставу для відсторонення від посади; 2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Згідно ч. 5 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог п.п.4,5 ч.1 ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як убачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколах допитів свідків; висновках судово-товарознавчих експертиз та фактично була предметом перевірки під час застосування запобіжного заходу, як того вимагає кримінальний процесуальний закон.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри.

При вирішенні клопотання слідчого, погодженого прокурором, про відсторонення від посади, слідчим суддею було встановлено, що надані слідчим докази свідчать про існування обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

При вирішенні клопотання слідчий суддя у відповідності до вимог ст. 155, 157 КПК України врахував наявність правових підстав для відсторонення від займаної посади ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України та яке з урахуванням вимог ст. 45 КК України, є корупційним.

Відповідно до абзацу 2 Угоди про створення групи держав по боротьбі з корупцією (GRECO) від 05.05.1998 корупція являє собою величезну загрозу правовим нормам, демократії, правам людини, об`єктивності та соціальній справедливості, перешкоджає економічному розвиткові та ставить під загрозу стабільність демократичних інститутів та етичних норм суспільства.

Корупція спотворює моральний стан будь-якого суспільства; порушує соціально-економічні права бідних та незахищених прошарків суспільства; підриває демократію; руйнує верховенство права, яке є основою кожного цивілізованого суспільства; затримує розвиток; та позбавляє суспільство, і зокрема, бідних, переваг вільного та відкритого змагання ( Лімська декларація від 11.09.1997, прийнята на VIII Міжнародній конференції по боротьбі з корупцією, Ліма, Перу, 7-11 вересня 1997 року).

Корупція загрожує правопорядку, демократії та правам людини, руйнує належне управління, чесність та соціальну справедливість, перешкоджає конкуренції та економічному розвиткові і загрожує стабільності демократичних інститутів і моральним засадам суспільства (абз.5 преамбули Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173) від 27.01.1999, ратифікованої Законом України № 252-V від 18.10.2006, що набрала чинності 01.03.2010).

Абзацом 2, 4 преамбули до Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції від 31.10.2003 року, ратифікованої Законом України № 251-V від 18.10.2006, що набрала чинності 01.03.2010 року встановлено, що корупція породжує серйозні проблеми і загрози для стабільності й безпеки суспільств, що підриває демократичні інститути й цінності, етичні цінності й справедливість та завдає шкоди сталому розвитку й принципу верховенства права. Випадки корупції, пов`язані з великими обсягами активів, які можуть складати значну частку ресурсів держави, ставлять під загрозу політичну стабільність і сталий розвиток цих держав.

З урахуванням надмірної суспільної небезпеки корупційних злочинів, спрямування спільних дій світового співтовариства щодо протидії їй, підвищений публічний інтерес до корупційних злочинів, втручання, здійснення якого допускається законодавцем під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження в кримінальних провадженнях за підозрою осіб у скоєнні корупційних кримінальних правопорушень, має бути визначено на рівні, необхідному для забезпечення дієвості таких заходів.

Системний аналіз ст. 131 КПК України дозволяє зробити висновок, що відсторонення від посади та застосування запобіжного заходу є самостійними заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються незалежно один від одного. Тобто, застосування запобіжного заходу не виключає можливість відсторонення особи від посади, як і не свідчить про необхідність такого відсторонення.

Також слідчим суддею враховано, що органом досудового розслідування доведено потреби досудового розслідування, які виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_7 , як відсторонення останнього від посади, оскільки саме перебування його на керівній посаді у КП «Харківводовідведення» КП «Харківводоканал» могло сприяти вчиненню інкримінованого злочину згідно підозри.

Слідчим суддею оцінено негативні наслідки для підозрюваного та інших осіб, які в даному конкретному випадку не перевищують необхідності забезпечення досягнення завдань у даному кримінальному провадженні, а тому відповідні заперечення сторони захисту не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для відсторонення підозрюваного від посади.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання було доведено наявність достатніх підстав вважати, що такий захід як відсторонення підозрюваного від посади необхідний для запобігання протиправній поведінці підозрюваного з урахуванням встановлених ризиків.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком слідчого судді про задоволення клопотання органу досудового розслідування та застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у виді відсторонення від посади.

Доводи захисника про те, що до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено розмір застави у разі внесення якої на підозрюваного будуть покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194, що виключає існування ризиків, на які посилався слідчий у клопотанні є безпідставними, оскільки застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не виключає можливість відсторонення від посади підозрюваного, оскільки за своїм змістом вони є різними заходами забезпечення кримінального провадження, які спрямовані на забезпечення належної поведінки підозрюваного через певне обмеження його особистих прав.

На підставі встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що негативні наслідки відсторонення ОСОБА_7 від посади не перевищують необхідність та можливість досягнення завдань кримінального провадження, без якого неможливо забезпечити швидке, повне та неупереджене досудове розслідування, і такі потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної, як застосування такого процесуального примусу, як відсторонення від посади.

Доводи апеляційної скарги щодо не доведення стороною обвинувачення можливості перешкоджати підозрюваним перебігу досудового розслідування, а саме настання ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та не заслуговують на увагу.

Що стосується посилань сторони захисту на дані про особу підозрюваного, то вони заслуговують на увагу, однак не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді, може незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, в подальшому належна та сумлінна процесуальна поведінка підозрюваного може свідчити про зменшення відповідних ризиків для досудового розслідування та відповідних висновків щодо подальшого застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді, яким задоволено клопотання слідчого та відсторонено ОСОБА_7 від займаної ним посади, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, постановленим з дотриманням норм кримінального процесуального закону, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи викладене, колегія судів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 16 вересня 2025 року про відсторонення від займаної посади підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4