Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/430/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 398/3422/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2025 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Панютине, м. Лозова, Харківської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, військовозобов`язаного, неодруженого, який не має на своєму утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 26.10.2025 з визначенням застави у 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 302 800 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник Гаморя в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та в цій частині постановити нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_6 розмір застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 242 240 грн. Свої вимоги обґрунтовуєтим, що ухвала суду є не законною та не обґрунтованою. Так, обгрунтовуючи клопотання про зменшення розміру застави захист звертає увагу суду на непомірний розмір застави порівняно зі статками підозрюваного. Зазначає, що слідчим суддею безпідставно не було прийнято до уваги позитивні характеристики підозрюваного, а також той факт, що він раніше не судимий та вперше підозрюється у вчиненні злочину. Крім того, підозрюваний є мешканцем с. Лиманівка, Лозівського району Харківської області, що фактично є прифронтовою зоною, з високою небезпекою для життя та здоров`я та значними проблемами з працевлаштуванням. Звертає увагу на той факт, що до затримання підозрюваний працював на будівництві, однак не був офіційно працевлаштований, у зв`язку з чим не має можливості підтвердити розмір своїх доходів, які є не високими та не постійними. До того ж, з часу затримання 03.06.2025 ОСОБА_6 постійно перебуває в Кропивницькому СІЗО та ніякого заробітку (доходу) взагалі не має. Вважає, що слідчим суддею надано не правильну оцінку цим обставинам та рівню статків ОСОБА_6 , у зв`язку з чим безпідставно відмовлено у зменшенні розміру застави, та визначення розміру, який є завідомо непомірним для підозрюваного.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , 02.06.2025 (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), тобто в період дії на території України воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою з невстановленими особами, перебував в м.Дніпро, де шляхом обману отримав данні банківської картки № НОМЕР_1 , які ввів до системи мобільних платежів «Google Pay» на власному мобільному терміналі марки «nubia V70 Max», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , що надало доступ до користування цією чужою карткою, яка видана банківською установою ПАТ КБ «ПриватБанк» на ОСОБА_7 та відповідно отримав можливість користування грошовими коштами, що перебували на рахунку даної картки. У подальшому, реалізовуючи умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів та за попередньою змовою з невстановленими особами, ОСОБА_6 02.06.2025 здійснював безготівкову оплату з вказаної чужої банківської картки за придбані товари в магазині «АЛЛО» та «Цитрус» на загальну суму 1 701 762, 20 грн.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайствр), за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки та вчинене в особливо великих розмірах, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.190 КК України, про що 04.06.2025 йому повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000985 від 03.06.2025 в межах строку досудового розслідування, по 26.10.2025 включно, з визначення застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні не закінчене, необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій. В той же час, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення пов`язаного з заволодінням чужого майна шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинене організованою групою в особливо великих розмірах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 190 КК України, за яке законом передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Усвідомивши тяжкість свого вчинку, невідворотність покарання, яке йому загрожує, підозрюваний, який не одружений, не працює, зареєстрований та проживає з бабусею та дідусем на території Харківської області, а інкримінований злочин вчинено на території Дніпропетровської області, свідчить про відсутність у обвинуваченого тісних соціальних зв`язків, та зв`язків з конкретним місцем проживання, які б зобов`язували його перебувати за місцем проживання, роботи, а отже може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також слідчий суддя не виключав можливість незаконного впливу підозрюваним на потерпілу, особисті дані якої тепер відомі, інших учасників, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення (у змові з невстановленими особами) з метою уникнення покарання. Крім того, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_6 , враховуючи конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення та його тяжкості, наявність реальної можливості внесення ним застави, суд вважав за необхідне, залишити розмір застави, визначений судом попередньою ухвалою, якою підозрюваному було обрано запобіжний захід у виді триманні під вартою, тобто в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 302 800 гривень.

Представник прокуратури у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення справи не надав. Захисник, подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі. Підозрюваний ОСОБА_6 клопотання про безпосередню участь у судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги захисника не подавав, а тому апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання або продовження запобіжного заходу.

Так, перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2025 за №0000985 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України.

04.06.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

21.07.2025 постановою керівника Олександрійської окружної прокуратури продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000985 до 3-х місяців, тобто до 03.09.2025.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.08.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000985 від 03.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частини 5 статті 190 КК України, до п`яти місяців, тобто до 03.11.2025.

28.08.2025 слідчим суддею Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.10.2025.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції встановила наявність вищенаведених ризиків та погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування цих ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження, як обгрунтовано зазначив суд першої інстанції, є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підсудного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Перевіряючи доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, спеціалістів, експертів; вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З відомостей про особу підозрюваного вбачається, що він не одружений, не працевлаштований, офіційних коштів для існування не має, що вказує на те, що підозрюваний не має стійких (міцних) соціальних зв`язків та осіб, які б могли забезпечити належний за ним контроль, за його поведінкою та забезпечили виконання ним процесуальних обов`язків у статусі підозрюваної особи, на території м.Олександрія Кіровоградської області не проживає.

Крім того, існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому він підозрюється, що підтверджується кількістю злочинів, у яких він підозрюється. Так, 27.06.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні ним в м. Дніпро п`яти епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 Кримінальним кодексом України.

Враховується судом і ризик незаконного впливу на потерпілу, інших учасників, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення (у змові з невстановленими особами) з метою уникнення покарання.

Отже, враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, яке було вчинено останнім, згідно підозри, та усвідомлюючи можливість отримання покарання у виді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Отже потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного, шляхом продовження, останньому, найсуворішого виду запобіжного заходу, є крім того, жодних переконливих доказів з приводу того, що зменшились ризики, передбачені ст.177 КПК України, до суду апеляційної інстанції стороною захисту надано не було.

Крім того, колегія суддів зазначає і те, що, постановляючи ухвалу про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, слідчий суддя, обґрунтовано взяв до уваги і положення ст. 182, 183 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, його специфіку та фактичні обставини кримінального провадження, негативні наслідки для суспільства від кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обвинувачується останній, дані про особу обвинуваченого, його майновий і сімейний стан, та залишив розмір застави, визначений судом попередньою ухвалою, якою підозрюваному було обрано запобіжний захід у виді триманні під вартою, тобто в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 302 800 гривень, яка, на переконання колегії суддів, у разі її внесення, буде достатньою для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні у тому числі особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому враховуючи положення п.3 ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави щодо нього за загальним правилом визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду щодо встановлення розміру застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з урахуванням міри покарання, яка може бути застосована до обвинуваченого в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків.

Тому, застава у сумі 302 800 грн відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який обвинувачений або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним, як про це зазначає адвокат в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: