Дата документу 05.11.2025
Справа № 334/4839/25
Провадження № 1-кс/334/2776/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м.Запоріжжя клопотання старшого слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001179 від 16 червня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, інваліда II групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2025 року старший слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001179 від 16 червня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16 червня 2025 року ОСОБА_5 за невстановлених обставин, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав боєприпаси у кількості 5 пістолетних патронів калібру 9х18 мм, а також нарізну вогнепальну зброю калібру 9 мм (точний вид наразі не встановлено), якою, згідно висновку експерта від 30 червня 2025 року №19/108-25/14468-БЛ, міг бути або пістолет Макарова («ПМ»), або автоматичний пістолет Стєчкіна («АПС»), або інша промислова, перероблена чи саморобна зброя з аналогічною будовою каналу ствола.

В подальшому, маючи умисел на незаконне носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, у порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року та Положення «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, ОСОБА_5 незаконно зберігав вищевказану вогнепальну зброю та боєприпаси, а 16 червня 2025 року приблизно о 15:30 годині переніс їх до проїзної частини поблизу буд. №22 по вул. Зестафонській у м. Запоріжжя, де використав для протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснивши 5 пострілів у тулуб та кінцівки останнього.

Після цього, ОСОБА_5 забрав зброю із собою та сховав її у невстановленому місці.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Крім цього, 16 червня 2025 року приблизно о 15:30 годині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля буд. №11 по вул. Зестафонській у м. Запоріжжя, на ґрунті особистої неприязності, вступив у словесний конфлікт зі своїм знайомим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Під час конфлікту у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , який почав рухатися до свого автомобіля моделі «Nissan Qashqai», у кузові коричневого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , припаркованого на проїзній частині вулиці приблизно за 24 метри від буд. №22 по вул. Зестафонській у м. Запоріжжя.

З метою реалізації раптово виниклого злочинного умислу, спрямованого на умисне вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_5 почав переслідувати останнього та, діставшись проїзної частини позаду буд. АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання смерті потерпілого та бажаючи цього, з використанням невстановленої вогнепальної зброї калібру 9 мм, якою, згідно висновку експерта від 30 червня 2025 року №19/108-25/14468-БЛ, міг бути або пістолет Макарова («ПМ»), або автоматичний пістолет Стєчкіна («АПС»), або інша промислова, перероблена чи саморобна зброя з аналогічною будовою каналу ствола, здійснив п`ять пострілів у напрямку ОСОБА_9 , заподіявши останньому, згідно висновку судово-медичного експерта від 17 червня 2025 року №3481, тілесні ушкодження у вигляді:

одиночного проникаючого наскрізного вогнепального кульового поранення тулуба, з локалізацією вхідної рани в поперековій ділянці справа, вихідної - в здухвинній ділянці зліва, з ушкодженням за ходом ранового каналу підшкірно-жирової клітковини, м`язів, крижової кістки, клітковини малого тазу, лівої зовнішньої клубової артерії, очеревини, крововиливи в м`яких тканинах;

одиночного наскрізного вогнепального кульового поранення правої верхньої кінцівки, з локалізацією вхідної рани на верхній поверхні плечового суглобу, вихідної - на 1,5 см вправо від вище вказаної рани в цій же ділянці, з ушкодженням за ходом ранового каналу підшкірно-жирової клітковини, крововиливи в м`яких тканинах;

одиночного наскрізного вогнепального кульового поранення лівої верхньої кінцівки, з локалізацією вхідної рани на задній поверхні лівого передпліччя, по межі між верхньою та середньою третинами, вихідної - на передній поверхні передпліччя, в середній третині, з ушкодженням за ходом ранового каналу підшкірно-жирової клітковини, м`язів та променевої кістки, крововиливи в м`яких тканинах;

двох наскрізних вогнепальних кульових поранень лівої нижньої кінцівки, з локалізацією вхідних ран на передній поверхні стегна, в середній третині, на зовнішній поверхні нижньої третини стегна, вихідних - на 2 см вправо від вище вказаної рани на передній поверхні стегна, в середній третині та на внутрішній поверхні нижньої третини стегна, з ушкодженням за ходом ранових каналів підшкірно-жирової клітковини, м`язів та стегнова вена, крововиливи в м`яких тканинах.

Вогнепальні поранення тулуба, верхніх та лівої нижньої кінцівок у ОСОБА_9 ускладнились розвитком небезпечного для життя стану масивною крововтратою з ознаками шоку, є небезпечними для життя та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці події. Причиною смерті ОСОБА_9 стали множинні наскрізні вогнепальні кульові поранення тулуба, верхніх та лівої нижньої кінцівок, з ушкодженням крупних кровоносних судин, які ускладнились розвитком масивної крововтрати з ознаками шоку.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

17 червня 2025 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України.

18 червня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

19 червня 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя за клопотанням слідчого, погодженого із прокурором, відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 серпня 2025 включно.

11 серпня 2025 року постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області строк досудового розслідування продовжений до 3-х місяців, тобто до 18 вересня 2025 року включно.

12 серпня 2025 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя строк застосовного до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжений у межах строку досудового розслідування, тобто до 18 вересня 2025 року включно.

12 вересня 2025 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя, за клопотанням слідчого, погодженого із керівником Запорізької обласної прокуратури, строк досудового розслідування продовжений до 5 (п`яти) місяців, тобто до 18 листопада 2025 року включно.

15 вересня 2025 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя строк застосовного до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжений у межах строку досудового розслідування, тобто до 13 листопада 2025 року включно.

31 жовтня 2025 року стороні захисту у порядку ст.290 КПК України повідомлено про завершення досудового розслідування та відкрито матеріали для ознайомлення, який дотепер триває. Вказаний строк ознайомлення у період з 01 листопада 2025 року до 04 листопада 2025 року згідно з положеннями ч.5 ст.290 КПК України не включається до строків досудового розслідування, а тому останнім днем строку досудового розслідування на теперішній час є 22 листопада 2025 року.

Беручи до уваги вказаний факт та лист апеляційного суду Запорізької області №04-09 від 11 квітня 2013 року «Про забезпечення конституційних гарантій прав обвинувачених на свободу та особисту недоторканість, які знаходяться під вартою, при направленні прокурорами до суду першої інстанції обвинувальних актів» рекомендовано до направлення кримінального провадження з обвинувальним актом до суду продовжувати строки тримання під вартою обвинувачених таким чином, щоб закінчення передбаченого законом та вказаного в ухвалі слідчого судді строку тримання під вартою як запобіжного заходу мало місце не раніше як через 25-30 днів з дня отримання провадження судом.

Так, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», при направленні обвинувального акту до суду, запобіжний захід щодо обвинуваченого є незмінним у межах строку, визначеного ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.

Ураховуючи вищезазначене, виникла необхідність у продовжені строку застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 5 (п`ять) днів, тобто до 18 листопада 2025 року включно.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, які, відповідно до ч.4 ст.12 КК України, є тяжким та особливо тяжким злочинами та за які, у разі визнання його винним, можливе призначення покарання за сукупністю у вигляді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень (злочинів) підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 16 червня 2025 року, яким зафіксована обстановка вчиненого злочину та вилучені сліди кримінального правопорушення;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , знайомого ОСОБА_5 , який охарактеризував підозрюваного, описав його зовнішність та зазначив можливість впізнання;

протоколом огляду відеозаписів з місця події та на шляху відходу за участі свідка ОСОБА_10 , під час якого останній впізнав саме ОСОБА_5 , якого зафіксовано у момент злочину біля трупу ОСОБА_9 та на шляху відходу;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , очевидця вбивства, яка пояснила, що, знаходячись неподалік від місця події, побачила невідомого чоловіка, який здійснив постріли у напрямку іншого невідомого чоловіка, після чого залишив місце події, описавши його зовнішність, одяг та зазначивши можливість впізнання;

протоколом огляду відеозаписів з місця події та на шляху відходу за участі свідка ОСОБА_11 , під час якого свідок вказала на зображену на записах особу чоловічої статі як на ту, що у її присутності здійснила постріли в невстановленого чоловіка; ту саму особу зафіксовано у часовому проміжку вчинення злочину в безпосередній близькості до тіла ОСОБА_9 , а також на шляху відходу;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_11 , яка впізнала ОСОБА_5 як ту особу, яка її присутності здійснила постріли в невстановленого чоловіка;

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , знайомого ОСОБА_5 , який пояснив, що у день вбивства, приблизно о 15:30, йому зателефонував підозрюваний з проханням забрати його з Осипенківського мікрорайону, де сталася подія, та відвезти у зазначене ним місце;

протоколом огляду відеозаписів з місця події та на шляху відходу за участі свідка ОСОБА_12 , під час якого останній впізнав саме ОСОБА_5 , якого зафіксовано у момент злочину біля трупу ОСОБА_9 та на шляху відходу;

протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , сусідки ОСОБА_5 , яка охарактеризувала підозрюваного, описала його зовнішність та зазначила можливість впізнання;

протоколом огляду відеозаписів з місця події та на шляху відходу за участі свідка ОСОБА_13 , під час якого остання впізнала саме ОСОБА_5 , якого зафіксовано у момент злочину біля трупу ОСОБА_9 та на шляху відходу;

висновком судово-медичної експертизи №3481, яким зафіксований факт настання смерті ОСОБА_9 від множинних вогнепальних кульових поранень тулуба, верхніх та лівої нижніх кінцівок з ушкодженнями крупних кровоносних судин, які ускладнились розвитком масивної крововтрати з ознаками шоку. При цьому, на тілі виявлено 5 (п`ять) поранень, які є вогнепальними кульовими пораненнями та спричинені внаслідок пострілів з ручної вогнепальної зброї, патрони якої споряджені кулями;

висновком вибухово-технічної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу» від 01.07.2025 № 19/108-25/14358-ФХВР, згідно якого на спортивній кофті чорного кольору з написом на передній лівій поличці «ЕА7», вилученій у ОСОБА_5 у порядку ч.3 ст.208 КПК України, виявлено дифеніламін, який характерний для нітроцелюлозних порохів;

іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_5 може:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи тощо

Існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оцінюється виходячи із обставин кримінального провадження та особистої ситуації підозрюваного, тобто фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та його моральні принципи. Окрім того, вказаний ризик обумовлюється можливістю притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками - суворістю передбаченого покарання. За кримінальні правопорушення, у яких він обґрунтовано підозрюється за ч.1 ст.115 та за ч.1 ст.263 КК України, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності. Також, після вчинення злочину ОСОБА_5 почав переховуватись та був затриманий лише наступного дня завдяки діям працівників правоохоронних органів. Крім того, ОСОБА_5 має другу групу інвалідності, що дозволить йому безперешкодно залишити межі України в умовах військового стану. Крім того, підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків за місцем, що також підвищує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинене діяння.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що дотепер органом досудового розслідування вживаються заходи до встановлення знаряддя злочину, яким є вогнепальна зброя. Після вчинення інкримінованого злочину, знаряддя злочину було сховано підозрюваним, а перебуваючи не під вартою останній зможе знищити його. Під час допиту підозрюваний не повідомив про місце приховування вогнепальної зброї, що свідчить про його можливі наміри знищити знаряддя злочину і підтверджує ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України. Також ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вплинути на речі, що ще не вилучені (наприклад інші предмети вдома чи у сховищах), оскільки дотепер проводяться слідчі дії з метою встановлення мотиву злочину.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_5 і загиблий були знайомі, у зв`язку з цим він може знати інших свідків або близьких померлого, зокрема через наявність у нього копій матеріалів кримінального провадження, яким обґрунтовувалось клопотання про застосування запобіжного заходу, а тому матиме змогу на них впливати шляхом залякувати, проханнями змінити показання тощо. Крім того, причетність ОСОБА_5 до вбивства підтверджується показаннями свідків, які підлягатимуть допиту в суді. Анкетні дані цих свідків можуть бути відомі підозрюваному і через це існує ризик незаконного впливу на них з метою зміни або відмови від показань.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно ст.ст.7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд; з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

особисте зобов`язання воно фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України;

особиста порука на адресу Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, Запорізької обласної прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного;

застава - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу;

домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 буде переховуватися у тому числі від органів слідства, що будь-яким чином унеможливлюватиме його безпосередню участь у слідчих (розшукових) діях та перешкоджатиме повному та всебічному проведенню досудового розслідування.

Таким чином, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від органів досудового розслідування, суду.

Тому застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою відповідає нормам національного та міжнародного законодавства.

Крім того, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ч.4 ст.183 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який вчинений із застосуванням насильства.

Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою до розгляду кримінального провадження в суді.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , щодо подовження строку тримання під вартою поклалися на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

Згідно ч.4 ст.199 КПУ України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

У відповідності до ст.183 ч.1 п.4 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а відтак і його продовження може бути застосовано щодо раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення факту того, що існування ризиків, що існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені ст.177 КПК України на даний час не зменшилися, що свідчить про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не є достатнім для запобігання зазначеним ризикам, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, надані слідчим відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, а також про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, та враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий та тяжкий злочини, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого та може вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, суд приходить до висновку, що клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.184, 199 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001179 від 16 червня 2025 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, інваліда II групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого до - 18 листопада 2025 року включно тобто в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1