ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/15735/25

Провадження № 11-кп/820/728/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2025 року у кримінальному провадженні № 0001364, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 травня 2025 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурханівка, Снігірівського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого помічником оператора АЗС «WOG», одруженого, судимого вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2025, в редакції призначеного покарання вироком Хмельницького апеляційного суду від 30.07.2025 за ст. 390-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік, із покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.70 КК України призначено остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2025, в редакції покарання за вироком Хмельницького апеляційного суду від 30.07.2025, більш суворим за даним вироком та остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1, ч.3 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ч.1, ч.3 ст.91-1 КК України направлено ОСОБА_6 для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_6 , перебуваючи на обліку осіб в категорії «Кривдник» (особа, яка вчинила домашнє насильство), у ВнП №1 Хмельницькому РУП ГУНП в Хмельницькій області, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» №2229-VIII від 07.12.2017, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_8 , з якою спільно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яке виразилось у систематичних словесних образах нецензурними словами, погрозах фізичною розправою, штовханині та ляпасах, що призвело до психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої особи, за наступних обставин.

Так, 25.11.2024 року о 12.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою свого проживання АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_8 , повторно протягом року, домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у вираженні в її сторону нецензурною лайкою, стусанах, ляпасах та штовханні, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному та фізичному здоров`ю, за що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.12.2024 ОСОБА_6 за вказаним фактом визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1732 КУпАП.

Також, 07.12.2024 о 13.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, повторно протягом року, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_8 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні образ нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, за що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.12.2024 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1732 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_6 , повторно протягом року, після вчинення домашнього насильства, за яке його вже було піддано адміністративному стягненню, о 20 год. 30 хв. 14.02.2025, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_8 умисні дії психологічного характеру, що полягали в образах нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю останньої.

Також, ОСОБА_6 , після вчинення домашнього насильства, за яке його вже було піддано адміністративному стягненню, о 15 год. 30 хв. 25.02.2025, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_8 умисні дії психологічного характеру, що полягали в образах нецензурною лайкою та приниженні останньої, за що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.03.2025 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.1732 КУпАП.

Незважаючи на те, що ОСОБА_6 вже неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно потерпілої ОСОБА_8 , останній продовжив свої умисні систематичні дії, направленні на вчинення домашнього насильства психологічного характеру стосовно дружини.

Так, 25.04.2025, близько 19.00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення систематичного домашнього насильства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння психологічних страждань потерпілій ОСОБА_8 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, що виразилося у висловлюванні нецензурної лайки та погрозах фізичною розправою, що, в подальшому, призвело до психологічних страждань потерпілої та погіршення якості її життя.

Крім цього, 27.04.2025, близько 18 год. 15 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення систематичного домашнього насильства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння психологічних страждань потерпілій ОСОБА_8 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, що виразилося у висловлюванні нецензурної лайки та погрозах фізичною розправою, що, в подальшому, призвело до психологічних страждань потерпілої та погіршення якості її життя.

Також, 27.04.2025, близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення систематичного домашнього насильства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння психологічних страждань потерпілій ОСОБА_8 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, що виразилося у висловлюванні нецензурної лайки, погрозах фізичною розправою та погрозах у позбавленні права користування житлом, що в подальшому призвело до психологічних страждань потерпілої та погіршення якості її життя.

Внаслідок систематичного вчинення ОСОБА_6 домашнього насильства відносно потерпілої ОСОБА_8 (дружини) ситуації, які склались 25.11.2024, 07.12.2024, 14.02.2025, 25.02.2025, 25.04.2025 та 27.04.2025 були психотравмувальними для неї та викликали у неї погіршення якості її життя та завдали психологічних страждань у вигляді зниженого настрою, емоційної вразливості, застрягаємості на сімейних емоційно-негативних переживаннях, відчуття тривожного очікування та страху, почуття приниження та образи.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, який ОСОБА_6 призначити покарання за ст. 126-1 КК України у виді 1 року обмеження волі із звільненням від його відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з встановленням 1 року іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На підставі ч.1, ч.3 ст. 91-1 КК України направити ОСОБА_6 для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2025 стосовно ОСОБА_6 виконувати самостійно.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує на те, що ОСОБА_6 вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2025 року визнано винуватим за ст. 390-1 КК України та призначено реальне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

За цих обставин прокурор, посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 15.02.2021 у справі № 760/26543/17 та враховуючи те, що попереднім вироком ОСОБА_6 засуджений до покарання, яке належить відбувати реально, а за новий злочин у цьому провадженні обвинувачений повинен відбувати покарання з випробуванням, вважає, що вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2025 року підлягає самостійному виконанню, а отже підстави для застосування ч.4 ст.70 КК України у суду були відсутні.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги, вважає, що вирок стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав доводи апеляційної скарги та не заперечував проти їх задоволення.

У судове засідання потерпіла не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомила, що не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги у її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , дав належну юридичну оцінку його діям і у відповідності із вимогами норм КК України кваліфікував його дії за ст.126-1 КК України. Провадження розглянуто судом першої інстанції у відповідності з вимогами ч.3 ст. 349 КПК України.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ст. 126-1 КК України, учасники судового провадження не оспорюють, а тому, відповідно до положень частини 1 статті 404 КПК України, фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, доведеність його вини й кваліфікація протиправних дій в апеляційному порядку не перевіряються.

В апеляційній скарзі прокурор оскаржує рішення суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та просить його скасувати в цій частині, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме при призначені остаточного покарання застосовано ч.4 ст. 70 КК України, яка не підлягає застосуванню.

Колегія судів доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому закону про кримінальну відповідальність вважає обґрунтованими.

Статтею 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Зокрема, згідно вимог ч.4 ст.70 КК, за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Також колегія суддів враховує правову позицію, яка викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 року (справа №760/26543/17), що положеннями ст. 70 КК визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Так, якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Таке тлумачення закону про кримінальну відповідальність є усталеною практикою, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком.

Натомість протилежний підхід ставив би даний суд у позицію суду вищої інстанції, що прямо суперечило би положенням кримінального процесуального закону (ст. 24 КПК) та підривало би презумпцію законності й обґрунтованості попереднього судового рішення (ч. 2 ст. 21 КПК).

Вказані положення закону та усталену судову практику застосовують і у тій ситуації, коли особа засуджена за попереднім вироком до реального покарання, яким є апробаційний нагляд, а за нове кримінальне правопорушення, вчинене до попереднього вироку, вона засуджується до покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням, у такому випадку ч.4 ст.70 КК України не застосовується, а кожний вирок повинен виконуватись самостійно.

Так, вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2025 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 390-1 КК України до реального покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, який скасований вироком Хмельницького апеляційного суду від 30.07.2025 в частині призначеного покарання та за ст. 390-1 КК України ОСОБА_6 призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік, із покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, за яке ОСОБА_6 засуджено оскаржуваним вироком до покарання з випробуванням, він вчинив 25.11.2024 року, тобто до ухвалення вищевказаного вироку.

За таких обставин, суд першої інстанції повинен був призначити ОСОБА_6 покарання за кримінальне правопорушення за ст. 126-1 КК України, та зазначити, що вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2025 року повинен виконуватись самостійно.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції при ухваленні вироку неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно вимог п.2 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність визнається застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України та враховуючи роз`яснення, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 15 травня 2006 року «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», апеляційний суд перевіряє вирок у межах апеляційної скарги і не повинен наводити у своєму вироку доводи на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорювались в апеляційній скарзі, і скасовує вирок цього суду лише в тій частині, у який визнав його незаконним чи необґрунтованим. Зокрема, якщо в апеляційній скарзі порушено питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з необхідністю застосувати більш суворе покарання або через неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, апеляційний суд не наводить у вироку докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні злочину, доводи щодо кваліфікації діяння тощо.

Враховуючи наведені норми кримінального процесуального закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду, колегія суддів не проводила судове слідство з метою з`ясування тих фактичних обставин справи, які взагалі не оспорюють.

За таких обставин, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_6 вказаних вимог не дотримав, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування ч.4 ст. 70 КК України, яка не підлягає застосуванню, що є підставою для скасування вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2025 року в частині призначеного покарання та ухвалення у цій частині нового вироку, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статті 126-1 КК України, скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок у цій частині.

Призначити ОСОБА_6 покарання за статті 126-1 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ч.1, ч.3 ст.91-1 КК України направити ОСОБА_6 для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2025 року, в редакції призначеного вироком Хмельницького апеляційного суду від 30.07.2025 покарання,яким ОСОБА_6 засуджено за ст. 390-1 КК України, виконувати самостійно.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3