Справа № 524/5155/23
Провадження №1-кп/524/133/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 року Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Автозаводського районного суду м. Кременчука клопотання прокурора у кримінальному провадженні керівника Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження № 0002122 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 301-1, ч.1 ст. 156, ч.2 ст. 156, ч.4 ст. 302, ч.2 ст. 149, ч.3 ст. 149, ч.1 ст. 155, ч.3 ст. 153, ч.4 ст. 301 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Автозаводського районного суду м.Кременчука перебуває обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0002122 відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 301-1, ч.1 ст. 156, ч.2 ст. 156, ч.4 ст. 302, ч.2 ст. 149, ч.3 ст. 149, ч.1 ст. 155, ч.3 ст. 153, ч.4 ст. 301 КК України.

Так, під час судового розгляду до Автозаводського районного суду м.Кременчука надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні керівника Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Вказане клопотання мотивоване тим, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 149, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 155, ч. ч. 1, 2 ст. 156, ч. 4 ст. 301, ч. 1 ст. 301-1, ч. 3 ст. 302 КК України обґрунтовано підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, у тому числі дослідженими під час судового розгляду обвинувального акту, а саме: протоколом обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_7 ;протоколом обшуку в приміщенні АДРЕСА_2 , де фактично здійснює свою професійну діяльність ОСОБА_7 ; протоколом огляду дисків від 08.02.2023; протоколом огляду дисків від 15.02.2023; висновком експерта № СЕ-19/124-23/2238-М3; висновком експерта № СЕ-19/124-23/4613-М3; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 14.06.2023; протоколом огляду ноутбука від 19.06.2023; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 07.06.2023; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності. Окрім цього, ризики, визначені ст. 177 КПК України є актуальними щодо обвинуваченого на даний час, а саме: можливість переховуватися від суду, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України; вчинити інше кримінальне правопорушення, відповідно до п.5 ч.1 ст. 177 КПК України. Окрім цього, ОСОБА_7 маючи статус обвинуваченого у кримінальному провадженні за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, яке перебуває на розгляді в Автозаводському районному суді м.Кременчука, з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинив нове кримінальне правопорушення, вчинене за попередньою змовою групою осіб, щодо потерпілої та якому 29.09.2025 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28, ст. 386 КК України. На підставі вище викладеного просив змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Вказав, що обвинувачений ОСОБА_7 з часу застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту жодного разу його не порушив, на судові засідання з`являвся вчасно. Посилання прокурора на можливість виїхати за межі України на підставі паспорта громадянина Росії вважає не обґрунтованим, оскільки даний паспорт вже є недійсним, в зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не вклеював в нього фото. Окрім цього вказав, що вручення підозри в іншому кримінальному провадженні не доводить його вину у вчиненні іншого правопорушення. В зв`язку з вище викладеним просив залишити обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час відносно ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, вказав, що ніяких умов домашнього арешту не порушував, просив залишити обраний запобіжний захід у вигляд домашнього арешту в нічний час.

Вивчивши клопотання прокурора, а також вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1ст. 177 КПК України, судом встановлено, що доводи прокурора є обґрунтованими, заявлені в клопотанні ризики не зменшилися та існують на даний час.

Так, щодо наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, то

ОСОБА_7 може переховуватись від суду, адже з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії) та (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдова) слід зазначити, що хоч обвинувачений ОСОБА_7 вчинив ряд кримінальних правопорушень, в тому числі особливо тяжких злочинів щодо неповнолітніх, за які передбачені покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, та він будь-якою суспільно-корисною діяльністю не займається, має громадянство Російської Федерації, проте прокурором доказів щодо можливого ухилення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності суду не надано. .

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що також підтверджується тим, що 29.09.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, 386 КК України, тобто у примушуванні потерпілої до відмови від давання показань шляхом розголошення відомостей, що її ганьблять, вчинене за попередньою групою осіб, за раніше дані нею показання під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002122.

Крім цього, ОСОБА_7 відомі анкетні дані інших потерпілих та свідків у цьому кримінальному, він обізнаний про місце їх мешкання та може незаконно впливати на них, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені діяння обвинувачений.

Відповідно до положень ст. 23 КПК України, діє принцип безпосередності судового розгляду, а наразі потерпілі та свідки кримінального провадження у судовому засіданні не допитані, таким чином, перебування обвинуваченого ОСОБА_7 на волі, надасть можливість останньому продовжити незаконно впливати на потерпілих та свідків, з метою зміни ними показів щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень, що перешкодить у подальшому об`єктивному судовому розгляду.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України необхідно зазначити, що стороною обвинувачення доведено те, що ОСОБА_7 маючи статус обвинуваченого у кримінальному провадженні за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, яке перебуває на розгляді в Автозаводському районному суді м. Кременчука,

з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинив нове кримінальне правопорушення, вчинене за попередньою змовою групою осіб, щодо потерпілої та якому 29.09.2025 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28, ст. 386 КК України, тобто порушив один із визначених обов`язків, що передбачені ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 28.08.2025 року.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, про те таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, виходячи з цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне з урахуванням часу, необхідного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки. З метою повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, подальшої доставки обвинуваченої до судового засідання, запобіганню перешкоджанню розгляду кримінального провадження та вчинення іншого кримінального правопорушення, міру запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно змінити з домашнього арешту на тримання під вартою на 60 днів, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Одночасно з цим, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі вище викладеного, та враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжких та особливо тяжких злочинів, наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, здійснення впливу на потерпілу та наявність ризику вчинення впливу на інших потерпілих та свідків обвинувачення, підвищену суспільну небезпеку злочину, дані про особу обвинуваченого та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, суд вважає за необхідне клопотання прокурора у кримінальному провадженні керівника Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

Керуючись ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 331 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні керівника Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина РФ, освіта вища, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів, до 29 листопада 2025 року включно.

Виконання ухвали суду покласти на Кременчуцький РУП ГУНП в Полтавській області.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_11