печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2025 Печерський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0000162 від 09 березня 2025 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Першотравенська Дніпропетровської області, неодруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України

ВСТАНОВИВ:

08.03.2025 близько о 21:55 ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м.Київ, площа Спортивна, буд.1, поруч зі станцією метро "Палац Спорту", побачив потерпілого ОСОБА_5 , та почав швидким кроком наближатись до останнього.

Після чого, ОСОБА_4 підійшовши до ОСОБА_6 почав нецензурно висловлюватись та між ними стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, діючи протиправно, усвідомлюючи та свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, ОСОБА_4 наніс один удар правою рукою зжатою в кулак в область обличчя ОСОБА_6 чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: садна в ділянці чола справа та синця в ділянці підборіддя зліва.

Виявлене тілесне ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно п.п. 1.5.2., 2.3.5. та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро каявся, підтвердив всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, просив суд суворо не карати.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду провадження повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд, допитавши обвинуваченого, дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, постанову щодо речових доказів, та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, всі обставини справи.

Так обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок.

ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, неодружений, на утриманні нікого не має.

Відповідно до ст.66 КК України у якості обставин, які пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує визнання винуватості, щире каяття.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу, при цьому, суд вважає недоцільним у даному випадку призначати обвинуваченому покарання у виді виправних робіт або громадських робіт, пробаційного нагляду або обмеженням волі. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченому. Підстав для застосування ст.69,75 КК України судом не встановлено.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ, долучений до матеріалів кримінального провадження: DVD-R диск, об`ємом 4,7 GB - залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня оголошення вироку до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м.Києва.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1