Справа № 163/222/26
Провадження № 1-кс/163/38/26
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року Слідчий суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області погоджене з начальником Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання слідчої СВ відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000026 про арешт майна,

в с т а н о в и в :

Клопотання обґрунтоване тим, що в ЄРДР внесено відомості про вчинення невстановленою особою в умовах воєнного стану крадіжки 140 літрів дизельного палива, що мало місце близько 20:00 години 23.01.2026 біля 6 стрілочного поста МЗПП «Ягодин», що по вулиці Призалізничній 13 в селі Римачі Ковельського району Волинської області.

Цього дня в ході проведення огляду місця події на зазначеній ділянці було виявлено і вилучено автомобіль «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 , пластмасову ємність чорного кольору, в якій знаходились два полімерних пакети об`ємом по 35 літрів із вмістом дизельного палива, два рюкзаки із вмістом полімерних пакетів об`ємом по 35 літрів з дизельним паливом.

На думку слідчої, вилучені речі є доказами злочину, тому вимагають свого збереження шляхом накладення арешту з позбавленням права відчуження, розпорядження та/або користування з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження, що водночас надасть можливість об`єктивно встановити важливі обставини провадження, провести судові експертизи, а в іншому випадку вилучене майно підлягатиме поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних слідчих дій.

Слідча СВ відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 подала до суду заяву про проведення розгляду клопотання за її відсутності.

Третя особа ОСОБА_5 , будучи повідомленим про час і місце розгляду клопотання, до суду не з`явився.

Власника транспортного засобу ОСОБА_6 повідомити про час та місце розгляду клопотання не вдалось з причин відсутності будь-яких доступних засобів зв`язку з ним.

Під час розгляду клопотання встановлено таке.

Кримінальне провадження за ознаками ч.4 ст.185 КК України зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 24.01.2026 за № 0000026, що підтверджено відповідним витягом.

Підставою для реєстрації цих відомостей в Єдиному реєстрі досудових розслідувань слугувало повідомлення на лінію «102», що вбачається з рапорту інспектора-чергового відділення поліції № 1 (м. Любомль) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області від 23.01.2026.

Майно, стосовно якого подано клопотання, дійсно вилучене під час огляду місця події на ділянці по АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним протоколом від 23.01.2026.

Постановою слідчої від 24.01.2026 вилучене майно визнано речовими доказами в цьому кримінальному проваджені.

Власником автомобіля «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого суд-ді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, що-до якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З досліджених матеріалів клопотання встановлено, що вилучене дизельне паливо та його упакування безпосередньо пов`язані з подією розслідуваного кримінального правопорушення, оскільки є предметом злочину, передбачуваного ч.4 ст.185 КК України.

Пластмасова ємність та рюкзаки використовувались як засоби для переміщення цього дизельного палива.

За таких обставин зазначене майно обґрунтовано визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а накладення на нього арешту є необхідним для запобігання його можливому приховуванню, псуванню, знищенню або відчуженню, а також для забезпечення можливості проведення відповідних експертних досліджень і повного та неупередженого досудового розслідування.

Щодо накладення арешту на транспортний засіб слід зазначити таке.

За змістом п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слідчою у клопотанні не наведено переконливих доводів про необхідність саме заборони користування транспортним засобом, не обґрунтовано наявність ризиків його знищення, пошкодження чи зміни властивостей у разі експлуатації, а також не зазначено, що проведення необхідних слідчих (розшукових) дій та експертних досліджень неможливе без фактичного вилучення автомобіля з користування власника. Дані про те, що транспортний засіб підлягає спеціальній конфіскації або є знаряддям злочину у значенні, яке обумовлює повне позбавлення права користування, на цьому етапі також належно не підтверджені.

Водночас відсутність арешту в частині заборони відчуження та розпорядження транспортним засобом може створити ризики його відчуження третім особам, що ускладнить або унеможливить виконання завдань кримінального провадження, у тому числі забезпечення збереження речового доказу.

Таким чином, клопотання в цій частині підлягає частковому задоволенню шляхом накладення арешту на автомобіль «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 , лише в частині заборони його відчуження та розпорядження, що є достатнім, розумним та співмірним заходом забезпечення кримінального провадження на даному етапі досудового розслідування.

До такого висновку слідчий суддя дійшов з урахуванням п.5 ч.2, ч.4 ст.173 КПК України, оскільки в даному випадку встановлення заборони на користування цим майном буде надмірним обтяженням прав його власника.

У відповідності до вимог ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Оскільки слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність арешту автомобіля але лише в частині заборони його на відчуження та розпорядження без заборони на користування, то таке майно має бути повернуте власнику чи особі в якої воно було вилучене.

Таким чином, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене 23.01.2026 в ході огляду місця події майно, а саме:

- пластмасову ємність чорного кольору із вмістом на дні дизельного палива та двома полімерними пакетами з дизельним паливом об`ємом по 35 літрів;

- два наплічні рюкзаки із вмістом у кожному по одному полімерному пакеті з дизельним паливом, об`ємом по 35 літрів, заборонивши власнику (володільцю) відчужувати, користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Накласти арешт на вилучений 23.01.2026 в ході огляду місця події автомобіль «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 , заборонивши власнику (володільцю) відчужувати та розпоряджатися вказаним майном.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити, що є підставою для негайного повернення відповідного тимчасово вилученого майна його власнику (володільцю).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1