Провадження № 1-кс/712/5838/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

представник органу опіки і піклування ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід судді ОСОБА_9 від розгляду справи ЄУ № 712/12123/25 у кримінальному провадженні № 0001119 від 07.10.2024, відносно ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 156-1, ч.1 ст. 156 ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 155, ч. 2 ст. 155, ч. 2 ст. 301, ч. 1 ст. 301-1, ч.3 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301-1, ч. 4 ст. 301.1, ч. 4 ст. 301-1, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_10 на розгляді знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні№ 0001119 від 07.10.2024, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 156-1, ч.1 ст. 156 ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 155, ч. 2 ст. 155, ч. 2 ст. 301, ч. 1 ст. 301-1, ч.3 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301-1, ч. 4 ст. 301.1, ч. 4 ст. 301-1, ч. 1 ст. 263 КК України.

11.12.2025 захисник ОСОБА_6 заявив відвід судді ОСОБА_9 , обґрунтовуючи його тим, що протягом 2024 року до Соснівського районного суду м. Черкаси неодноразово надходили клопотання слідчих Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР (з дислокацією у м. Черкасах) у кримінальному провадженні № 0000055, яке стосується особи, що тривалий час працювала у цьому ж суді та була звільнена у відставку рішенням ВРП від 09.04.2024; у зв`язку з цим слідчі судді, у провадженні яких перебували відповідні матеріали, заявляли самовідводи, оскільки розгляд клопотань щодо колишнього працівника суду міг викликати сумніви у їхній об`єктивності, безсторонності та неупередженості, що зумовило неодноразові звернення голови суду до Черкаського апеляційного суду з поданнями про передачу матеріалів для розгляду до іншого суду. З урахуванням вимог ч. 5 ст. 9 КПК України щодо обов`язку застосовувати кримінальне процесуальне законодавство з урахуванням практики ЄСПЛ, гарантій ст. 6 Конвенції про справедливий суд, позицій Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів про те, що суддя повинен бути не лише фактично неупередженим, а й виглядати таким з точки зору розсудливого спостерігача, положень Бангалорських принципів поведінки судді та ст. 15 Кодексу суддівської етики, а також практики ЄСПЛ, зокрема рішення у справі «Білуха проти України», захисник наголошує, що підставою для відводу є не доведений факт упередженості, а наявність об`єктивно обґрунтованих сумнівів у здатності судді зберігати безсторонність. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_11 упродовж 2024 року був старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000055 та погоджував клопотання, у розгляді яких судді Соснівського районного суду м. Черкаси визнавали за необхідне заявляти самовідводи для уникнення сумнівів у їхній неупередженості, захисник вважає, що такі обставини створюють обґрунтований сумнів у неупередженості і судді ОСОБА_9 , що згідно з ч. 4 ст. 75 КПК України є підставою для задоволення заявленого відводу.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав заяву про відвід судді ОСОБА_9 , вважаючи, що поведінка судді в судовому засіданні не відповідає принципу безсторонності. Він також повідомив свого захисника про те, що раніше здійснював процесуальне керівництво у кримінальному провадженні стосовно колишньої судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_12 , і на його переконання, ця обставина є підставою для відводу судді ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_7 підтримав подану його колегою заяву про відвід судді ОСОБА_9 .

Прокурор у судовому засіданні вважав заяву про відвід судді безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що повноваження обвинуваченого ОСОБА_8 як прокурора в іншому кримінальному провадженні, на яке він посилається, а також підстави заявлених відводів у тому провадженні, не мають жодного значення для розгляду цієї справи та жодним чином не створюють об`єктивно обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді ОСОБА_9 , а відтак не можуть бути підставою для його відводу.

Представник потерпілих ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви захисника ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_9 , вважаючи її необґрунтованою та безпідставною, оскільки жодна з обставин, передбачених ст. 75 КПК України як підстави для відводу судді, у даному випадку відсутня. У заяві не наведено жодних доказів чи конкретних фактів, що свідчили б про упереджене ставлення судді ОСОБА_9 під час розгляду цього кримінального провадження. Представник потерпілих звернув увагу на те, що під час попередніх судових засідань у даній справі ні обвинувачений, ні його захисник не висловлювали жодної недовіри чи зауважень щодо неупередженості судді, й висловив сумнів у тому, що обвинувачений міг забути про існування кримінального провадження, у якому він здійснював процесуальне керівництво. Також зазначив, що такими діями сторона захисту фактично затягує розгляд кримінального провадження та зривaє судові засідання.

Представник органу опіки і піклування ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що покладається на розсуд суду щодо вирішення заяви про відвід судді ОСОБА_10 .

Потерпілі до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши підстави заявленого відводу, заслухавши позицію сторін, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Положеннями ст. 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Заявляючи відвід судді ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_6 послався на самовідводи інших суддів у 2024 році під час розгляду клопотань у кримінальному провадженні № 0000055 та на те, що обвинувачений ОСОБА_11 у тому провадженні мав статус прокурора. Однак ці обставини не можуть бути підставою для відводу у даній справі, оскільки провадження є різними, не пов`язаними між собою ані предметом, ані учасниками, а наявність у ОСОБА_11 статусу прокурора у тому провадженні не має жодного юридичного значення для оцінки його статусу обвинуваченого у цьому провадженні. Відтак, підстави, з яких слідчі судді заявляли самовідводи у зовсім іншому контексті, не можуть бути тотожними і не створюють об`єктивних сумнівів у неупередженості судді ОСОБА_9 . Заявник не навів жодних конкретних фактів, що свідчили б про особисту упередженість чи заінтересованість судді, а тому відсутні передбачені ч. 4 ст. 75 КПК України підстави для задоволення заяви про відвід.

Під час судового розгляду даної заяви за наданими матеріалами не встановлено наявність особистої заінтересованості судді, його упередженого ставлення або не об`єктивності під час розгляду справи.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012, у справі № 5-15п12).

Заявник не навів і не надав жодних конкретних доказів, які б підтверджували можливий прояв упередженості судді ОСОБА_9 . Наведені у заяві доводи фактично ґрунтуються на припущеннях та посиланні на обставини іншого кримінального провадження, у якому ОСОБА_11 мав інший процесуальний статус, що не має жодного відношення до розгляду цієї справи. Незгода сторони захисту з тим, що в іншому провадженні судді заявляли самовідводи з інших підстав, не може свідчити про упередженість конкретного судді у цьому провадженні.

Окрім того, суд враховує, що під час попередніх судових засідань у цьому кримінальному провадженні ні обвинувачений, ні його захисник не заявляли відводу судді ОСОБА_9 , не висловлювали жодних сумнівів щодо його неупередженості та не вказували на обставини, які зараз покладені в основу заяви про відвід. Така раптова зміна позиції без появи нових об`єктивних даних свідчить про відсутність реальних підстав для сумнівів у безсторонності судді та може розцінюватися як спроба затягнути судовий розгляд, штучно ускладнюючи просування процесу та зриваючи заплановані судові засідання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що захисником ОСОБА_6 в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості та необ`єктивності судді ОСОБА_9 , що унеможливлювало б постановлення ним об`єктивного судового рішення при розгляді кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за провадженні № 0001119 від 07.10.2024, відносно ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 156-1, ч.1 ст. 156 ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 155, ч. 2 ст. 155, ч. 2 ст. 301, ч. 1 ст. 301-1, ч.3 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301-1, ч. 4 ст. 301.1, ч. 4 ст. 301-1, ч. 1 ст. 263 КК України

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність передбачених КПК України підстав для задоволення заяви захисника адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , про відвід судді ОСОБА_9 від розгляду справи ЄУ № 712/12123/25.

Керуючись ст.ст.75, 80-82 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід судді ОСОБА_9 від розгляду справи ЄУ № 712/12123/25 у кримінальному провадженні № 0001119 від 07.10.2024, відносно ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 156-1, ч.1 ст. 156 ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 155, ч. 2 ст. 155, ч. 2 ст. 301, ч. 1 ст. 301-1, ч.3 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301-1, ч. 4 ст. 301.1, ч. 4 ст. 301-1, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвала є остаточною і апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1