Справа № 401/2817/25
Провадження № 1-кс/401/1100/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року Слідчий суддя Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000625 від 30 серпня 2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

19листопада 2025 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Світловодського відділу Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, в якому слідчий просить накласти арешт на належне ОСОБА_5 майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,47 кв. м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 11218891; на належне ОСОБА_6 майно, а саме: транспортний засіб автомобіль марки «GEELYMAPLE», номерний знак НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , 2012року випуску, з об`ємом двигуна 1792 см3, сірого кольору.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділенням ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове слідство в кримінальному провадженні № 0000625 від 30 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 30 серпня 2025 року в світлу пору доби на автомобілі «MERCEDES -BENZ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , здійснював пасажирські перевезення, під час чого рухався по автомобільній дорозі Р-10 сполученням "Канів-Чигирин-Кременчук" зі сторони с. Подорожнє Великоандрусівської об`єднаної територіальної громади в напрямку м. Світловодськ Олександрійського району Кіровоградської області.

Рухаючись в зазначеному напрямку, водій ОСОБА_6 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 1.7, 2.3 (б) і (д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок свого руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Так, 30 серпня 2025 року близько 12 год. 56 хв. ОСОБА_6 , маючи об`єктивну можливість у світлу пору доби на горизонтальній ділянці дороги своєчасно виявити перешкоду у вигляді малолітніх пішоходів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які рухалися в попутному напрямку, уздовж правого краю проїзної частини, не обрав безпечний боковий інтервал між своїм автомобілем та пішоходами, які рухались в попутному напрямку уздовж правого краю проїзної частини, порушуючи вимоги п.п. 13.1, 13.3 та 13.4 ПДР України не вжив заходів для зменшення швидкості свого руху для безпечного об`їзду пішоходів, чим порушив вимоги п. 12.3 ПДР України, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості транспортного засобу, аж за необхідності до повної його зупинки.

У результаті недотримання вищезазначених вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_6 30 серпня 2025 року близько 12 год. 56 хв. на відстані 1200 метрів від дорожнього знаку 3.25 ПДР України «Обгін заборонено» на автомобільній дорозі Р-10 сполученням "Канів-Чигирин-Кременчук" поблизу міста Світловодськ Олександрійського району Кіровоградської області допустив наїзд на малолітніх пішоходів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які рухалися в попутному напрямку, уздовж правого краю проїзної частини.

Вищевикладені протиправні дії водія ОСОБА_6 та порушення ним вимог, передбачених п.п. 1.10, 1.5, 1.7., 2.3 (б) і (д), 12.3, 13.1, 13.3 та 13.4 ПДР України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, у результаті якої малолітній ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми: розтрощення головного мозку, крововиливу у м`які тканини голови, садно правого плеча, які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення та знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною подією, що сталася. Від отриманих тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної події 27 вересня 2025 року малолітній ОСОБА_8 помер у реанімаційному відділенні КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради»; малолітній ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньочерепної травми у вигляді забійної рани потиличної ділянки, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, забій головного мозку тяжкого ступеню, перелом грудини, які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення та знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною подією, що сталася; малолітньому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не заподіяно.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть одного потерпілого та заподіяли тяжкі тілесні ушкодження іншому потерпілому.

31 серпня 2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

13 жовтня 2025 року допитані в якості потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та допитані 12 листопада 2025 року потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зазначили, що вони будуть заявляти цивільний позов у кримінальному провадженні, у зв`язку із заподіянням моральної та матеріальної шкоди, проте на даний час вони ще не визначилися із сумою заподіяної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням .

18 листопада 2025 року прокурором у кримінальному провадженні подано цивільний позов про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .

Слідчий зазначає, що згідно довідки № 446122749 від 02 жовтня 2025 року шляхом отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув малолітній ОСОБА_8 , після повідомлення йому про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, 16 вересня 2025 року у приватного нотаріуса ОСОБА_16 передав у власність ОСОБА_5 згідно договору дарування квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,47 кв. в м. Кременчук Полтавської області.

Станом на дату подачі вказаного клопотання підозрюваним ОСОБА_6 не вживалися жодні заходи спрямовані на добровільне відшкодування шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, до якого він об`єктивно є причетним, що підтверджується показами потерпілих, підозрюваний навпаки умисно вживає заходів для унеможливлення відшкодування заподіяної шкоди, перереєструвавши право власності на зазначене нерухоме майно на свою матір ОСОБА_5 .

Вказані дії, на думку слідчого, свідчать про відсутність дійового каяття зі сторони підозрюваного ОСОБА_6 та намагання останнього перешкоджати відшкодуванню заподіянню ним шкоди потерпілим по кримінальному провадженню, оскільки лікування малолітніх потерпілих відбувалось за рахунок батьків. Крім того, були витрачені кошти з місцевих та державних бюджетів на стаціонарне лікування малолітніх потерпілих, що на даний час підозрюваним ОСОБА_6 в добровільному порядку не відшкодовано.

Слідчий вказує, що приватно - правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно - правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають);враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним».

Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір.

Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника).

Слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_6 укладаючи фраудаторний правочин, свідомо бажав настання правових наслідків у вигляді вибуття нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 57,47 кв. м. Кременчук Полтавської області з його володіння. Набувачем вказаного нерухомого майна є мати підозрюваного ОСОБА_6 , яка безпосередньо пов`язана з боржником, тобто вона не могла не знати про фраудаторний характер правочину, тому вона є недобросовісним набувачем.

Крім того, згідно довідки з територіального сервісного центру МВС № 5342 № 31/32-5342 від 17 жовтня 2025 року у власності підозрюваного ОСОБА_6 перебуває транспортний засіб марки «GEELYMAPLE», номерний знак НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , 2012 року випуску, з об`ємом двигуна 1792 см3, сірого кольору.

З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке може бути використане для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення Національній службі здоров`я України та Кіровоградській обласній раді у слідчого виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, належного матері підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_5 та транспортний засіб, який перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_6 .

Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити з наведених в ньому підстав.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні було встановлено, що органом досудового розслідування 30 серпня 2025 року розпочате кримінальне провадження № 0000625, відомості якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. (а.с. 9)

Згідно інформації № 446122749 від 02 жовтня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув малолітній ОСОБА_8 , після повідомлення йому про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, 16 вересня 2025 року передав у власність ОСОБА_5 згідно договору дарування квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,47 кв. м. Кременчук Полтавської області.

Укладаючи даний правочин, підозрюваний ОСОБА_6 свідомо бажав настання правових наслідків у вигляді вибуття нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 57,47 кв. м. Кременчук Полтавської області з його власності. Набувачем вказаного нерухомого майна є мати підозрюваного ОСОБА_6 , яка безпосередньо пов`язана з підозрюваним, підозрюваний проживає у вказаній квартирі, відповідно вона фактично не вибула з його володіння.

Крім того, згідно довідки з територіального сервісного центру МВС № 5342 № 31/32-5342 від 17 жовтня 2025 року у власності підозрюваного ОСОБА_6 перебуває транспортний засіб марки «GEELYMAPLE», номерний знак НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , 2012 року випуску, з об`ємом двигуна 1792 см3, сірого кольору.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

В силу вимог п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З огляду на обставини кримінального провадження, положення ч.ч. 1, 2, 6 ст. 170 КПК України щодо завдання та мети арешту, слідчим суддею враховується, що ненакладення арешту може призвести до зникнення, знищення, перетворення або відчуження майна, а метою арешту є забезпечення кримінального провадження.

З положень ч. 1 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна може полягати у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування таким майном.

Слідчий у своєму клопотанні просить суд накласти арешт на вказаний автомобіль, який належить підозрюваному ОСОБА_6 та квартиру, яка перебуває у власності матері підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_5 , та яка набула її у власність від підозрюваного ОСОБА_6 16 вересня 2025 року згідно договору дарування, тобто після повідомлення останньому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Враховуючи викладене, а також те, що незастосування заборони розпорядження майном, може призвести до зникнення, втрати або відчуження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на вказане майно.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 309, 310, 369 372, 392, 393, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на належне ОСОБА_5 нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,47 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 11218891.

Накласти арешт на належний ОСОБА_6 транспортний засіб, а саме: автомобіль марки «GEELY MAPLE», номерний знак НОМЕР_1 , номер куз. НОМЕР_2 , 2012 року випуску, з об`ємом двигуна 1792 см3, сірого кольору.

Ухвала суду виконується негайно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Слідчий суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_1

21.11.2025