Справа №667/8044/15-к
У Х В А Л А

про закриття кримінального провадження

01.12.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 28.07.2015 під №0003052 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комишани м. Херсона, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого:

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів),

передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою

На розгляді Комсомольського районного суду м. Херсона 01.10.2015 у провадженні судді ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, яке внаслідок ліквідації суду 15.04.2016 передано у провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_6 .

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 27.07.2017 вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 20.01.2017 щодо ОСОБА_4 було скасовано, призначено новий розгляд кримінального провадження.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказане кримінальне провадження передано на розгляд судді ОСОБА_7 03.08.2017.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2018 №01-09/2206/18 у справі №667/8044/15-к, номер провадження 1-кп/766/332/18 (закінчення строку дії повноважень судді) та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказане кримінальне провадження передано на розгляд судді ОСОБА_8 23.11.2018.

01.03.2022 м. Херсон було окуповано військами рф, внаслідок чого рішенням зборів суддів Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2022 роботу Херсонського міського суду Херсонської області зупинено, проте рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 роботу Херсонського міського суду Херсонської області відновлено з 01.06.2023, а датою початку процесуальної діяльності суду визначено 12.06.2023.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 18.09.2024 №01-09/1788/24 у справі №667/8044/15-к, номер провадження 1-кп/766/1808/24 (звільнення судді ОСОБА_8 у відставку) та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказане кримінальне провадження передано на розгляд судді ОСОБА_1 18.09.2024.

Під час судового засідання обвинуваченим ОСОБА_4 , після роз`яснення відповідного права судом, було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з набуттям чинності 09.08.2024 Законом України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна) та на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Отже клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає вирішенню до закінчення судового розгляду в даному кримінальному провадженні.

ІІ. Позиції сторін кримінального провадження

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого, зазначивши, що перешкод для застосування ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку з набуттям чинності 09.08.2024 Законом України щодо ОСОБА_4 не вбачається.

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України).

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України (постанова Верховного Суду від 11.11.2020 справа №455/229/17 (провадження №51-3298км20).

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує (ч. 3 ст. 479-2 КПК України).

ІІІ. Встановлені органом досудового розслідування обставини

1. ОСОБА_4 02.06.2015 близько 23:30 години, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_9 , маючи спільний намір на вчинення крадіжки, таємно, за допомогою лома зірвав навісний замок та проник до приміщення гаражу, який розташований на території огородженого парканом подвір`я будинку АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 , звідки викрав 3 металеві бочки, вартістю 200 гривень кожна, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 600 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у інше приміщення.

2. 05.06.2015 близько 23:00 години ОСОБА_4 , переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_9 , маючи спільний намір на вчинення крадіжки, таємно, повторно, шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до приміщення гаражу, який розташований на території огородженого парканом подвір`я будинку АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 , звідки викрав належне останньому майно, а саме 5 металевих труб, вартістю по 30 гривень кожна, та 5 металевих кутів, вартістю 30 гривень кожен, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 300 гривень.

3. 07.06.2015 близько 23:00 години ОСОБА_4 , переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_9 , маючи спільний намір на вчинення крадіжки, таємно, повторно, шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до приміщення гаражу, який розташований на території огородженого парканом подвір`я будинку АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 , звідки викрав належне останньому майно, а саме 3 металеві труби, вартістю 30 гривень кожна, та 5 металевих кутів, вартістю 30 гривень кожен, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 240 гривень.

4. 14.06.2015 близько 22:40 години ОСОБА_4 , переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, направлений на порушення права приватної власності іншої особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_9 , маючи спільний намір на вчинення крадіжки, таємно, повторно, шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до приміщення гаражу, який розташований на території огородженого парканом подвір`я будинку АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 , звідки викрав належне останньому майно, а саме 5 металевих бочок, вартістю 200 гривень кожна, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень.

5. 21.06.2015 близько 00:00 години ОСОБА_4 , переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_9 , маючи спільний намір на вчинення крадіжки, таємно, повторно, шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до приміщення гаражу, який розташований на території огородженого парканом подвір`я будинку АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 , звідки викрав належне останньому майно, а саме 3 металеві бочки, вартістю 200 гривень кожна, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 600 гривень.

6. 27.06.2015 близько 23:30 години ОСОБА_4 , переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, направлений на порушення права приватної власності іншої особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_9 , маючи спільний намір на вчинення крадіжки, таємно, повторно, шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до приміщення гаражу, який розташований на території огородженого парканом подвір`я будинку АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 , звідки викрав належне останньому майно, а саме: холодильник «Днепр», вартістю 500 гривень, та 5 металевих труб, вартістю 30 гривень кожна, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 650 гривень.

7. 02.07.2015 близько 23:00 години ОСОБА_4 , переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_9 , маючи спільний намір на вчинення крадіжки, таємно, повторно, шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до приміщення гаражу, який розташований на території огородженого парканом подвір`я будинку АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 , звідки викрав належне останньому майно, а саме зварювальний апарат «Іскра», вартістю 1000 гривень, та 4 фари вантажного автомобіля «КрАЗ», вартістю 125 гривень кожна, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1 500 гривень.

8. 05.07.2015 близько 22:30 години ОСОБА_4 , переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_9 , маючи спільний намір на вчинення крадіжки, таємно, повторно, шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до приміщення гаражу, який розташований на території огородженого парканом подвір`я будинку АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 , звідки викрав належне останньому майно, а саме 10 металевих труб, вартістю 30 гривень кожна, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 300 гривень.

9. 08.07.2015 близько 23:45 години ОСОБА_4 , переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_9 , маючи спільний намір на вчинення крадіжки, таємно, повторно, шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до приміщення гаражу, який розташований на території огородженого парканом подвір`я будинку АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 , звідки викрав належне останньому майно, а саме 2 металевих листа розмірами 1,5 м х 2 м, вартістю 500 кожен, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1 000 гривень.

10. 13.07.2015 близько о 23:20 годині ОСОБА_4 , переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_9 , маючи спільний намір на вчинення крадіжки, таємно, повторно, шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до приміщення гаражу, який розташований на території огородженого парканом подвір`я будинку АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 , звідки викрав належне останньому майно, а саме 6 металевих труб довжиною 1 м та діаметром 60 мм, вартістю 30 гривень кожна, 3 металевих кути розмірами 50x50x100, вартістю 30 гривень кожен, та стартер легкового автомобіля, вартістю 200 гривень, чим завдав потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 470 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у інше приміщення.

ІV. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали

1. 09.08.2024 набув чинності Закон України 18.07.2024 №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон №3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме: 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що суспільно-небезпечні діяння, вчинені ОСОБА_4 , які мали місце 02.06.2015, 05.06.2015, 07.06.2015, 14.06.2015, 21.06.2015, 27.06.2015, 05.07.2015, 08.07.2015, 13.07.2015 підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 185 КК України.

Станом на 01.01.2015 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 218 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 609,00 гривень.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки ч. 3 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 185 КК України, становив у 2015 році 1 218 гривень (609?2 = 1 218).

Оскільки згідно обвинувального акту вартість майна, яким ОСОБА_4 заволодів шляхом крадіжки: 02.06.2015 становить 600 гривень, 05.06.2015 300 гривень, 07.06.2015 240 гривень, 14.06.2015 1000 гривень, 21.06.2015 600 гривень, 27.06.2015 650 гривень, 05.07.2015 300 гривень, 08.07.2015 1000 гривень, 13.07.2015 470 гривень, тобто не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2015 році (1 218 гривень), тому ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то суд вважає, що вказані дії ОСОБА_4 не підпадають під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені ч. 1 ст. 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 в справі №591/6379/16-ц).

Крім того, згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Отже, у такому випадку закриття кримінальної справи з підстави, визначеної у пункті 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв`язку із декриміналізацією діяння, суд не повинен доводити розгляд справи до кінця з постановленням виправдувального вироку, а виносить ухвалу про закриття такого кримінального провадження з підстав набрання чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

У зв`язку з вищевикладеним відпала необхідність і доцільність вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, що мали місце 02.06.2015, 05.06.2015, 07.06.2015, 14.06.2015, 21.06.2015, 27.06.2015, 05.07.2015, 08.07.2015, 13.07.2015, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 185 КК України на час вчинення інкримінованих йому діянь складів злочинів, передбачених статтями, а також формування правових висновків щодо їх застосування.

Крім того, вирішуючи клопотання обвинуваченого, суд враховує наступне.

Протиправні дії, вчинення яких інкриміновано ОСОБА_11 хоча і було поєднано з проникненням в інше сховище, зокрема до гаражу, проте в матеріалах кримінального провадження відсутні жодні відомості щодо реєстрації права власності на останній саме за фізичною особою, крім того приміщення гаражу не може бути розцінено як проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за статтею 162 КК України (абз. 2 п. 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №10 « Про судову практику у справах про злочини проти власності».

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 21.08.2024 справа №127/26638/23, зважаючи на спосіб вчинення крадіжки, а саме скоєння її з проникненням у житло, дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК. Об`єктивна сторона ст. 162 КК полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи. Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Наведене дає можливість дійти висновку про те, що його предметом може бути житло або інше володіння особи, а потерпілим від цього злочину може бути тільки фізична особа громадянин України, особа без громадянства або іноземець. Порушення встановленого законом порядку проникнення до приміщення, право власності на яке за фізичною особою не зареєстровано, не утворює склад злочину, передбаченого ст. 162 КК України.

Таким чином судом не вбачається перешкод для закриття кримінального провадження за вищезазначеними епізодами, як і відсутні підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_4 .

З огляду на наведене вище клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України підлягає задоволенню (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 №345/3522/18, постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 справа №0306/7567/12; постанова Верховного Суду від 22.08.2024 справа №567/507/23).

2. Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом, який мав місце 02.07.2015 відносяться до тяжкого злочину, оскільки за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч. 3 ст. 49 КК України).

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України (постанова ВС від 11.11.2020 р. справа №455/229/17 (провадження №51-3298км20).

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину (п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Під час вирішення питання про закриття кримінального провадження суд враховує ступінь тяжкості вчиненого 02.07.2025 кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого. Зокрема, ОСОБА_4 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, у період з 13.07.2015 (останній за часом епізод протиправних дій, вчиненням якого переривались строки давності за попередніми кримінальними правопорушеннями) по 13.07.2025 нового кримінального правопорушення не вчинив, про що свідчить довідка № від 01.12.2025, хоча протягом періоду часу з 24.07.2025 по 17.09.2025 був оголошений у розшук, проте наведена обставина не впливає на перебіг загального строку давності, протягом якого ОСОБА_4 може бути притягнуто до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе вирішити питання закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185, оскільки жодних обмежень з огляду на викладене, визначених діючим Кримінальним процесуальним кодексом України або Кримінальним кодексом України, не вбачається, а з дня вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення минуло десять років.

V. Інші питання, які вирішуються судом при постановленні ухвали

Вирішуючи питання щодо закриття кримінального провадження, вирішенню підлягають і такі питання.

1. Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України. Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру. Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов слід залишити без розгляду, що не суперечить ст. ст. 128, 129 КПК України, а також не позбавляє потерпілого права на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

2. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати (ч. 1 ст. 124 КПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів (ч. 1 ст. 118 КПК України). Процесуальні витрати виникають і пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (постанова ОП ККС Верховного Суду від 12.09.2022 справа №203/241/17).

Отже, заявлені стороною обвинувачення витрати на залучення експерта, здійснені за рахунок державного бюджету підлягають віднесенню на користь держави.

3. Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд враховує наступне.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку (п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 100, 122-124, 128, 284, 372-376, 479-2 КПК України, ст. ст. 12, 49 КК України, суд,

п о с т а н о в и в:

1. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003052 від 28.07.2015 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодами, які мали місце 02.06.2015, 05.06.2015, 07.06.2015, 14.06.2015, 21.06.2015, 27.06.2015, 05.07.2015, 08.07.2015, 13.07.2015 закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з набуттям 09.08.2024 чинності Законом України від 18.07.2024 №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон №3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

2. Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК за епізодом, який мав місце 02.07.2015, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закривши в цій частині кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003052 від 28.07.2015.

3. Позовну заяву ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

4. Витрати на залучення експерта в розмірі 175 гривень 92 копійок віднести на рахунок держави.

Речові докази:

- мобільний телефон «Nokia 1280» сірого кольору IMEI: НОМЕР_1 повернути законному власнику;

- металеву бочку, 4 металеві труби, 4 металеві уголки, двері від холодильника, компресор холодильника повернути законному власнику, а саме: ОСОБА_10 .

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_12