Справа №760/306/26 1-кс/760/558/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання прокурора Київської міської прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000005 від 05.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000005, відомості про яке 05.01.2026 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив дії спрямовані на умисне створення перешкод законній діяльності Збройних Сил України чи інших військових формувань в особливий період.

Зокрема встановлено, що 04.01.2026 о 22 год. 40 хв. біля будинку за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, буд. 28-А, невстановленими особами здійснено підпал військового автотранспортного засобу марки Mitsubishi L200 з номерним знаком НОМЕР_1 , що перебуває у володінні тимчасового виконувача обов?язків управління штабу загону A-3199 старшого сержанта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 05.01.2026, слідчим слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області, було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зважаючи на невідкладний випадок, пов`язаний із врятуванням речових доказів, що мають значення для кримінального провадження, безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 (Перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань), 05.01.2026 слідчим СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області проведено обшук у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України у квартирі АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено:

1. мобільний телефон марки «Techo Spark Go 1», з абонентським номером мобільного телефону: НОМЕР_2 ;

2. Взуття коричневого кольору (військове) 41-го розміру;

3. Куртка чорного кольору марки «Outhorn»;

4. Джинси синього кольору марки «Sinsay man»;

5. Шапка сірого кольору.

6. Порваний аркуш паперу з рукописним написом на ньому наступного тексту «MNK 4.1.2025»

Вказані предмети, які виявлені та вилучені під час проведення невідкладного обшуку можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У зв`язку з викладеним, 05.01.2026 постановою слідчого вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000005.

Таким чином, на даний час в ході досудового розслідування кримінального провадження, у відповідності до ст. 233 КПК України, виникла необхідність у проведенні невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у вказаному житловому приміщенні виявлено предмети, які можуть мати значення для досудового розслідування та можуть стати доказом у вказаному кримінальному провадження під час судового розгляду.

З метою забезпечення збереження вище перерахованого майна та запобігання можливості його відчуження виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні просив задовольнити клопотання з указаних підстав.

Володілець майна належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що СУ ГСУ СБУ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000005, відомості про яке 05.01.2026 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

05.01.2026 слідчими СУ ГСУ СБУ у м. Києві та Київській області проведено обшук у порядку у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України у квартирі АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено:

1. мобільний телефон марки «Techo Spark Go 1», з абонентським номером мобільного телефону: НОМЕР_2 ;

2. Взуття коричневого кольору (військове) 41-го розміру;

3. Куртка чорного кольору марки «Outhorn»;

4. Джинси синього кольору марки «Sinsay man»;

5. Шапка сірого кольору.

6. Порваний аркуш паперу з рукописним написом на ньому наступного тексту «MNK 4.1.2025»

Постановою від 05.01.2026 року вищезазначене майно визнано речовими доказами.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у слідчого є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що вказані речі могли зберегти на собі сліди злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000005 від 05.01.2026 року.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 98, 170 - 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської міської прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000005 від 05.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку, проведеного у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України у квартирі АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено:

1. мобільний телефон марки «Techo Spark Go 1», з абонентським номером мобільного телефону: НОМЕР_2 ;

2. Взуття коричневого кольору (військове) 41-го розміру;

3. Куртка чорного кольору марки «Outhorn»;

4. Джинси синього кольору марки «Sinsay man»;

5. Шапка сірого кольору.

6. Порваний аркуш паперу з рукописним написом на ньому наступного тексту «MNK 4.1.2025»

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1