УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000059 від 21.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000059 від 21.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

У клопотанні прокурор, з метою збереження речового доказу, запобіганню спробам пошкодження, перетворення, відчуження просить накласти арешт на речі, документи вилучені за результатами проведеного 04.09.2025 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор ОСОБА_3 надала заяву про розгляд клопотання без її участі, вимоги якого підтримала та просила задовольнити.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання сповіщався належним чином, про причини неявки не повідомив.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що Детективами відділу детективів із розслідування кримінальних правопорушень, вчинених організованою групою осіб, Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000059 від 21.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування встановлено, що службові особи та власники ТОВ «БОКАРЬОВ» (), керівник підприємства ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), головний бухгалтер ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), діючи за попередньою змовою групою осіб, в період 2023-2025 років ухилилися від сплати податку на прибуток на загальну суму 12 539 471 грн, податку на додану вартість на загальну суму 17 423 232 грн, єдиного податку на загальну суму 5 023 591 грн та військового збору на загальну суму 335 676 грн, що є особливо великим розміром, шляхом здійснення реалізації олії соняшникової за готівкові кошти із використанням реквізитів підконтрольних та ввірених ФОП ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ФОП ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та ФОП ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в адресу ризикових підприємств-експортерів, зокрема: ТОВ «АГРОКОРН СЕЙЛ» (), ТОВ «КОІНС ТРЕЙД» (), ТОВ «ФОКСГРУП-ДНІПРО» (), ТОВ «АГРО ЛАН» (), ТОВ «АГРО-ПРОДЖЕКТ» (), ТОВ «НОВОТЕКС-УКРАЇНА» (), ТОВ «ОРЛАНДО СТЕЙТ» () та інших, без відображення вказаних операцій в податковій звітності та бухгалтерському обліку, що підтверджується висновком аналітичного продукту від 08.07.2025 № 9.3/3.3.1/4801-25 складеним Департаментом аналізу інформації та управління ризиками БЕБ.

Згідно реєстраційних відомостей встановлено, що ТОВ «БОКАРЬОВ» зареєстровано 23.01.2019; основний вид діяльності: 10.41 «Виробництво олії та тваринних жирів»; перебуває на обліку в ГУ ДПС у Чернігівській області; обліковується та фактично знаходиться за адресою: 16600, Чернігівська область, Ніжинський район, м. Ніжин, вул. Носівський шлях, буд. 54-Д; керівник підприємства (директор) - ОСОБА_4 ; головний бухгалтер - ОСОБА_5 ; засновники та кінцеві бенефіціарні власники - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; попередній засновник (власник) ОСОБА_9 .

Так, відповідно до відомостей проведеного аналізу встановлено, що в період з 2023 року по теперішній час, службовими особами та власниками ТОВ «БОКАРЬОВ» впроваджено незаконну схему діяльності, спрямовану на умисне ухилення від сплати податків, шляхом придбання/переробки насіння соняшникового, придбаного за готівкові кошти, та в подальшому реалізації продуктів переробки (олія соняшникова, шрот) в адресу ризикових підприємств- експортерів без відображення вказаних операцій з реалізації в бухгалтерському та податковому обліках підприємства.

З метою прикриття незаконної діяльності, для реалізації необлікованої олії соняшникової та шроту, виробленої на потужностях власного олійно-екстраційного заводу ТОВ «БОКАРЬОВ», використовуються реквізити підконтрольних та ввірених фізичних осіб підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування (2 група): ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_8 .

Виробничі потужності (маслоцех, олійниця, склади, пункт приймання та тимчасового зберігання зерна, цехи, автомобілі, автоцистерни, та інше), які використовуються для організації та реалізації протиправної діяльності, декларуються ТОВ «БОКАРЬОВ», ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 ).

Згідно матеріалів кримінального провадження, зокрема наявних товарно-транспортних накладних щодо переміщення товарів встановлено, що в період 2023-2024 років особами, причетними до злочину, які організували та контролюють діяльність ТОВ «БОКАРЬОВ», ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_8 , використовуючи потужності олійно-екстраційного заводу, здійснено переробку насіння соняшникового, придбаного за готівкові кошти без належного документального оформлення по бухгалтерському та податковому обліках, та фактично здійснено виготовлення неоприбуткованої продукції, а саме: олії соняшникової в загальній кількості 2 287,31 тон, яку реалізовано за готівкові кошти, без відображення вказаних операцій в первинних фінансово-господарських документах, в адресу ризикових підприємств-експортерів ТОВ «АГРОКОРН СЕЙЛ» (), ТОВ «КОІНС ТРЕЙД» (), ТОВ «ФОКСГРУП-ДНІПРО» (), ТОВ «АГРО ЛАН» (), ТОВ «АГРО-ПРОДЖЕКТ» (), ТОВ «НОВОТЕКС-УКРАЇНА» (), ТОВ «ОРЛАНДО СТЕЙТ» (), якими у подальшому експортовано таку продукцію. При цьому її відвантаження здійснено за адресою контейнерного терміналу ТОВ «МОСТИСЬКА ДРАЙ ПОРТ»: Львівська область, Мостиський район, с. Мостиська Другі, вул. Колійова, 15, а експедиторські послуги надавалися ТОВ «ТД «БЄЛТРАНС» (),

Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено коло осіб, які задіяні в організації та реалізації вказаної злочинної схеми кримінального правопорушення, зокрема: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та інші, між якими розподілені ролі та функції, які акумулюють та координують забезпечення вчинення протиправної діяльності.

Тим самим встановлено злочинну схему кримінального правопорушення, протиправна діяльність якої направлена на умисне ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, що кваліфікується за ч. 3 ст. 212 КК України та є тяжким злочином.

У ході здійснення досудового розслідування встановлено, що керівник (директор) ТОВ «БОКАРЬОВ» ОСОБА_4 , як причетна до злочину особа, спільної із іншими причетними особами, використовує в протиправній діяльності житлові та нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що об`єкти нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 , де розташовані житлові та нежитлові приміщення, на праві власності належать ОСОБА_4 у РНОКПП НОМЕР_1 ).

На цей час стороною обвинувачення у порядку, передбаченому ст. 91 КПК України, здійснюється збирання, перевірка та оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Так, під час досудового розслідування, 04.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.08.2025 (справа №947/27793/25, провадження № 1-кс/947/12878/25) проведено обшук житлових та нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що використовуються ОСОБА_4 ем (РНОКПП НОМЕР_1 ), який є керівником ТОВ «БОКАРЬОВ», а також іншими причетними до злочину особами.

За результатами проведеного обшуку виявлено предмети, речі та документи (майно), які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання у згаданій ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 23.08.2025 (справа №947/27793/25, провадження № 1-кс/947/12878/25) про дозвіл на проведення обшуку, а саме:

- Блокнот червоного кольору з чорновими записами щодо реалізації продукції за формою 2, з написом ЧЗМК, в кількості 1 шт.;

- Блокнот зеленого кольору з написом 2024, в кількості 1 шт.;

- Invoice № 9 від 24.02.2025, продавець ТОВ «БОКАРЬОВ», покупець Agriprine Global Commodities Gmbh на 1 арк;

- ТТН №501 від 0501.2021 ТОВ «БОКАРЬОВ» з чорновими записами на 1 арк.;

- Iphone 13 чорного кольору s/n: 3222063YP, в кількості 1 шт.;

- Iphone 14 Pro фіолетового кольору s/n: С4KK4LKH, в кількості 1 шт.

05.09.2025 детективом у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

У цьому провадженні наразі підозра нікому не оголошена. Однак долученими до клопотання матеріалами в сукупності в повній мірі підтверджується наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення в рамках даного кримінального провадження кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Отже в даному випадку слідчий суддя вважає, що вилучені мобільні телефони, можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, (дзвінки, листування, фото, файли, документи, номери телефонів осіб пов`язаних з вчиненням дій пов`язаних з умисним ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, в зв`язку з чим таке майно відповідає категорії, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від, а отже, воно потребує збереження, в цілях їх подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень.

Слідчий суддя не виключає факту того, що вказані технічні пристрої використовувалися при спілкуванні з особами, які перевіряються на причетність щодо вчинення злочинів у даному провадженні, зокрема через них відбувався обмін повідомленнями за допомогою месенджерів, вони можуть містити електронні файли та електронне листування, що стосується обставин вчинення злочину, відтак, дослідження їх вмісту потрібно здійснювати із залученням спеціаліста, експерта, в умовах лабораторії, зокрема з метою відновлення видалених файлів.

Більш того, як зазначає прокурор під час проведення обшуку, на виявлених мобільних телефонах було встановлено наявність листування з іншими учасниками, які можуть мати відношення до протиправної діяльності, електронні відомості, електронні документи, та інші відомості, які стосуються суті досудового розслідування, що можуть містити в собі та безпосередньо становити собою докази, зокрема щодо здійснення діяльності причетних суб`єктів господарської діяльності до протиправної діяльності в розрізі купівлі та продажу товарів за формою 2.

З підстав відсутності можливості здійснити копіювання встановлених відомостей та документів у тому стані, в якому вони можуть забезпечити проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, без їх пошкодження цілісності та ідентифікаційності, відсутності спеціальних навиків та знань щодо відновлення знищених та втрачених документів та інформації, тому наявні підстави та виникла необхідність у їх вилученні.

Вилучені за результатами обшуку документи, чорнові записи, мають ознаки доказів, так як містять відомості, підтверджуючі протиправну діяльність, тому в цілому являються речовими доказами у кримінальному провадженні

На думку слідчого судді відомості, що містяться у вилучених документах можуть містити інформацію з приводу обставин вчинення злочину, а тому можуть мати значення для встановлення істини у кримінальному провадженні..

Отже, за наявності достатніх підстав вважати, що могло бути вчинене кримінальне правопорушення, а вилучене за адресою: АДРЕСА_1 майно ймовірно містить відомості, що можуть мати значення для цього провадження, а тому є вагомі підстави вважати, що існує ризик приховування, пошкодження, псування, знищення, передання майна, на яке детектив просить накласти арешт.

Слідчий суддя вважає, що на даній стадії кримінального провадження орган досудового розслідування повинен перевірити вилучене майно, з метою встановлення чи спростування причетності службових осіб ТОВ «БОКАРЬОВ» до обставин вчинення кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, враховуючи специфіку кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, саме проведення ряд експертиз з вилученими документи та технічними пристроями, дозволить в певній мірі дійти істини в рамках даного кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує те, що службовим особам ТОВ «БОКАРЬОВ» у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, однак дана обставина не спростовує той факт, що обставини даного провадження підлягають ретельній перевірці органом досудового розслідування.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відтак, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Також вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 212 КК України ) за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, даних про необхідність призначення відповідних судових експертиз, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно .

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

Додатково слідчий суддя акцентує, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального правопорушення майно, на яке накладено арешт , буде оглянуто та встановлено, що відпала необхідність в його подальшому арешті, власник такого майна має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, у відповідності до ст.. 174 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000059 від 21.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження, на майно, вилучене за результатами проведеного 04.09.2025 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- Блокнот червоного кольору з чорновими записами щодо реалізації продукції за формою 2, з написом ЧЗМК, в кількості 1 шт.;

- Блокнот зеленого кольору з написом 2024, в кількості 1 шт.;

- Invoice № 9 від 24.02.2025, продавець ТОВ «БОКАРЬОВ», покупець Agriprine Global Commodities Gmbh на 1 арк;

- ТТН №501 від 0501.2021 ТОВ «БОКАРЬОВ» з чорновими записами на 1 арк.;

- Iphone 13 чорного кольору s/n: 3222063YP, в кількості 1 шт.;

- Iphone 14 Pro фіолетового кольору s/n: С4KK4LKH, в кількості 1 шт.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1