КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3426/2025 Категорія: ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 365-2 КК України
ЄУН: 752/6120/23 Суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000212, внесеному до ЄРДР 19 січня 2023 року, щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 365-2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_9 ; обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000212 від 19 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 365-2 КК України, - повернуто прокурору Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 .

Цією ж ухвалою залишено без розгляду клопотання захисника ОСОБА_9 про витребування повного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за № 0000212 від 19 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи ухвалу скасувати; кримінальне провадження повернути на новий судовий розгляд в суд першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що, приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, судом вказано, що органом досудового розслідування не виконані вимоги ст. 291 КПУ України в частині формулювання обвинувачення, для чого необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі; що обвинувальний акт повинен містити деталізований опис фактичних обставин кримінального правопорушення, які були встановлені органом досудового розслідування та які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно зі ст. 91 КПК України, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, тощо. При цьому, як вказує апелянт, в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено, який саме з елементів складу кримінального правопорушення відсутній, не встановлений або не викладений у обвинувальному акті, та що саме не деталізовано під час викладу фактичних обставин.

Однак, як наголошує прокурор, обвинувальний акт відповідає вимогам закону, оскільки містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Ці фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість стороні захисту зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Зокрема, в обвинувальному акті зазначено, що державний реєстратор ОСОБА_8 , виконуючи відведену йому роль, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння правом на чуже майно шляхом обману (умисел), будучи особою, що надає публічні послуги, виконуючи функції державного реєстратора (суб`єкт), 1 листопада 2019 року о 09.29 год. (час), з метою отримання неправомірної вигоди (мета), перебуваючи на своєму робочому місці у робочому кабінеті в Комунальному підприємстві «Центр правової допомоги та реєстрації» за адресою: м. Київ, бульвар Праці, 5 (місце), діючи умисно (умисел), за попередньою змовою групою осіб (кваліфікуюча ознака), в порушення Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127, зі змінами станом на 23 липня 2019 року, п. 42, 43 ст. 10, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», норми Положення про реєстр адрес у м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22 травня 2013 року № 337/9394, (зазначені норми, що порушив реєстратор під час проведення реєстраційної дії), маючи доступ та можливість внесення змін до «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», несанкціоновано вніс зміни інформації, яка оброблюється та зберігається в електронно-обчислювальних машинах, автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах, а саме вніс відомості щодо проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) об`єкту нерухомого майна - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та здійснив запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером: 33951118, тим самим несанкціоновано вніс зміни до інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі та зберігається на носіях такої інформації, особою, яка має право доступу до неї, в результаті чого посприяв ОСОБА_12 юридично набути право власності на неіснуючий об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2, на земельній ділянці з кадастровим номером :79:491:0005. В результаті цього ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, шляхом обману та шляхом підробки офіційних документів набула право на безоплатну приватизацію земельної ділянки з кадастровим номером :79:491:0005 за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 0.10 га, вартість якої відповідно до нормативно-грошової оцінки становить 576630 грн., чим завдала збитки територіальній громаді м. Києва на вказану суму, що більш ніж у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є великим розміром (наслідки).

Таким чином, як наголошує прокурор, позиція суду в частині відсутності, не встановлення або не викладення елементів складу кримінального правопорушення в обвинувальному акті та відсутності деталізації опису фактичних обставин, суперечить вимогам КПК України.

Також апелянт вказує, що під час формування позиції в зазначеній ухвалі суд помилково взяв до уваги твердження захисника обвинуваченого, що останній під час вчинення реєстраційних дій діяв суворо у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки встановити законність дій ОСОБА_14 та існування або відсутність події злочину можливо лише після дослідження всіх обставин кримінального правопорушення та за результатами судового розгляду.

Крім того, прокурор звернув увагу, що конкретність та доведеність обвинувачення досліджуються в ході судового розгляду та оцінюються судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, і не можуть бути предметом оцінки під час підготовчого судового засідання. Окрім того, будь-яких обмежень або загальновстановлених правил викладення фактичних обставин кримінальним процесуальним кодексом України не встановлено, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції щодо неконкретного формулювання обвинувачення не можна вважати обґрунтованими, оскільки вони є такими, що суперечать повноваженням суду, якими він наділений на стадії підготовчого судового засідання.У той же час, як зазначає апелянт, суд першої інстанції, не здійснюючи судового розгляду та не досліджуючи докази, зібрані у кримінальному провадженні, в ухвалі увійшов в обговорення тих питань, які не вирішуються на даному етапі кримінального провадження.

Отже, на переконання прокурора, недоліків, які б могли вплинути на можливість суду першої інстанції належним чином встановити обставини події та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , а самого обвинуваченого позбавити права на належний захист від чітко сформульованого обвинувачення, обвинувальний акт не містить, оскільки у ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, а повнота та правильність розкриття об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочинів не є предметом підготовчого судового засідання.

Крім того, як наголошує прокурор, в оскаржуваній ухвалі суд зазначив про порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а також вказав, що в обвинувальному акті при викладені обвинувачення ОСОБА_8 надана оцінка законності дій й інших осіб без вказівки про процесуальний статус таких осіб у даному кримінальному провадженні, зокрема, громадянам ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які за встановленими органом досудового розслідування обставинами діяли за попередньою змовою групою осіб. На думку прокурора, вказана позиція суду є помилковою, оскільки під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000054 за підозрою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були виділені в окреме кримінальне провадження № 0000212 матеріали відносно державного реєстратора ОСОБА_8 . У подальшому обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000054 за обвинуваченням ОСОБА_12 та ОСОБА_13 направлений до суду, як і обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000212 за обвинуваченням ОСОБА_8 . На даний момент кримінальне провадження № 0000054 за обвинуваченням ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перебуває на судовому розгляді в Дніпровському районному суді м. Києва на стадії дослідження доказів.

За наведених обставин, на переконання прокурора, підстави для повернення обвинувального акта прокурору відсутні, а будь-яких обставин, які б перешкоджали призначенню обвинувального акту до судового розгляду, судом не наведено.

З огляду на наведені обставини прокурор вважає, що ухвала суду про повернення обвинувального акту прокурору не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому, на переконання апелянта, підлягає скасуванню через порушення судом вимог ст.291 КПК України, а обвинувальний акт поверненню до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого провадження.

Захисником ОСОБА_9 подана заява, в якій захисник наголошує, що його підзахисний під час події кримінального правопорушення діяв у повній відповідності до вимог закону; жодного з учасників реєстраційної дії ОСОБА_15 не знав до початку реєстраційної дії, жодного з них не бачив, адже документи отримував за авторозподілом. Права вимагати додаткових документів або відмови з причин, не передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, не мав. Кримінальне провадження було розділено на декілька з метою підвищення статданих. Прокурор під час досудового розслідування вводив в оману слідчих суддів. В «обвинувальному акті» не зазначено, що саме порушив ОСОБА_15 , як би мав вчинити, яким чином мав ревізувати документи, подані на реєстрацію, на якій підставі. Також відсутні відомості про якусь злочинну змову ОСОБА_16 з учасниками кримінального провадження, що подавали документи на реєстрацію зміни власника об`єкта нерухомого майна, або про будь-який зв`язок між означеними особами з ОСОБА_17 .

Представник потерпілої особи, обвинувачений та захисник, належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали.

Вислухавши позицію прокурора, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що13 березня 2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000212 від 19 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 365-2 КПК України.

За результатами підготовчого судового засідання ухвалою судувід 15 січня 2025 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні повернутий прокурору з тих підстав, що обвинувальний акт не в повній мірі відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті при викладені обвинувачення ОСОБА_8 надана оцінка законності дій й інших осіб, без вказівки про процесуальний статус таких осіб у даному кримінальному провадженні, зокрема, громадянам ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які за встановленими органом досудового розслідування обставинами діяли за попередньою змовою групою осіб. Суд вказав, що пряме зазначення конкретних прізвищ осіб, які фактично обвинувачуються у вчиненні злочинів спільно з обвинуваченим за відсутності визначеного їх процесуального статусу у кримінальному провадженні, відсутності даних про наявність щодо такої особи обвинувальних вироків, є порушенням загальних засад кримінального провадження: принципу верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступу до правосуддя та інших, що у сукупності може ставити під сумнів законність будь-якого вироку, що буде постановлений за наслідками розгляду кримінального провадження на підставі складеного обвинувального акту у такий спосіб.

В даному випадку суд вважав, що невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України свідчить про існування підстав для повернення обвинувального акта прокурору.

Водночас, з огляду на повернення обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування прокурору, судом залишено без розгляду клопотання захисника ОСОБА_9 про витребування повного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000212 від 19 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду, оскільки повернення обвинувального акту прокурору може мати місце лише за умови виявлення судом прямої невідповідності положень обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, які перешкоджали суду призначенню обвинувального акта до судового розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а згідно з п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України - дату та місце його складення та затвердження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо відповідності обвинувального акту вимогам закону, колегія суддів враховує висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, відповідно до якого …закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому...

Суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

За змістом обвинувального акта у даному кримінальному провадженні у ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення з описом конкретних дій, які інкримінуються обвинуваченому, з зазначенням обставин вчинення ОСОБА_18 інкримінованих йому дій, з вказівкою місця, дати, способу та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив, мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тощо, в тих межах, в яких слідчий, прокурор вважали їх встановленими, тобто, викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор, та, всупереч висновкам суду першої інстанції, з зазначенням об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованих ОСОБА_19 кримінальних правопорушень, про що обґрунтовано зазначено прокурором в апеляційній скарзі.

Наведені обставини спростовують висновок суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Стосовно зазначення у обвинувальному акті відомостей про інших осіб - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яким, згідно з даними Реєстру матеріалів досудового розслідування, повідомлено про підозру у кримінальному провадженні, з якого у подальшому виділено кримінальне провадження № 0000212 від 19 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 365-2 КПК України, то колегія суддів не вважає це порушенням, що тягне за собою повернення обвинувального акта прокурору, оскільки обставини, встановлені у провадженні, в якому не беруть участь інші обвинувачені, не повинні мати преюдиціальне значення для їхніх справ.

Окрім того, в оскаржуваній ухвалі не вказано, яким чином вказівка в обвинувальному акті прізвища інших осіб, з якими ОСОБА_20 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень та відносно яких, як слідує зі змісту апеляційної скарги прокурора, по цьому ж факту направлений обвинувальний акт до суду та проводиться судовий розгляд, перешкодила місцевому суду призначити обвинувальний акт стосовно ОСОБА_20 до судового розгляду.

Також колегія суддів звертає увагу, що в підготовчому судовому засіданні не підлягають розгляду й питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення. На цій стадії суд лише встановлює відповідність процесуальної форми обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи суть обвинувачення, а тому не вправі пропонувати прокурору зазначати в обвинувальному акті інші обставини чи події або викладати їх в інший спосіб, а томуобставини, на які посилається захисник у заяві, направленій до апеляційного суду, є предметом дослідження під час судового розгляду обвинувального акту, за результатами якого місцевим судом надається оцінка зібраним у провадженні та дослідженим під час судового розгляду доказам.

Враховуючи, що згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України, а обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто, суть висунутого обвинувачення, є предметом розгляду кримінального провадження в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність недоліків в обвинувальному акті з вказівкою фактично на неповноту та неконкретність обвинувачення, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

При цьому, на переконання колегії суддів, приймаючи рішення за результатами підготовчого судового засідання, місцевий суд має виходити з положень ст. 22, ст. 26 КПК України щодо змагальності та диспозитивності кримінального провадження та положень ст. 337 КПК України, яка визначає межі судового розгляду, який проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, відповідно до ст. 92 КПК України покладається під час судового розгляду на прокурора.

Зазначені положення норм процесуального законодавства судом першої інстанції не було враховано належним чином.

Таким чином під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_8 , які б перешкоджали суду першої інстанції призначити обвинувальний акт до судового розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість повернення обвинувального акта є слушними.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України та повернення обвинувального акта прокурору є помилковим, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а ухвала суду на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КК України у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду постановити законне та обґрунтоване рішення, - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року, якою обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000212 від 19 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 365-2 КК України, повернуто прокурору - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4