Справа № 302/1447/25
провадження 1-кп/302/191/25
У Х В А Л А

(в повному обсязі)

28.11.2025 селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретарка судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

представник потерпілої юридичної особи Фонду державного майна України ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник-адвокат ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції із захисником і представником потерпілої юридичної особи кримінальне провадження ЄРДР № 0000182 від 19.06.2019 за обвинувальним актом від 29.09.2025 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Сойми Міжгірького району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , обіймає посаду старости Соймівського старостинського округу Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, раніше не судимого, одруженого, утриманців не має, контактний номер телефону НОМЕР_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 364 Кримінального кодексу України,

- у частині розгляду клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 статті 364 КК України в редакції Закону України № 270-УІ від 15.04.2008, у зв`язку із закінченням строків давності,

В С Т А Н О В И В:

Зазначений у вступній частині цієї ухвали обвинувальний акт надійшов з Офісу Генеральної Прокуратури до суду 08.10.2025.

Згідно із цим обвинувальним актом ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 364 КК України в редакції закону України від 15.04.2008 № 270-УІ, з таким формулюванням : ОСОБА_5 , будучи службовою особою органу місцевого самоврядування - сільським головою Соймівської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, у точно не встановлений досудовим розслідування час та місці, але не пізніше 02.04.2000, діючи умисно, в інтересах АТ «Укрпрофоздоровниця» та колективного підприємства АТ «Укрпрофоздоровниця» Закарпатського об`єднання санаторно-курортних установ профспілок колективного підприємства санаторій «Верховина», використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, достовірно знаючи про положення Указу Президії Верховної Ради України «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави», Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України», Постанови Верховної Ради України «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР», Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, та інших вищевказаних нормативних актів підписав рішення виконавчого комітету Соймівської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області № 34 від 02.04.2000 про оформлення права колективної власності за колективним підприємством АТ «Укрпрофоздоровниця» Закарпатського об`єднання санаторно-курортних установ профспілок колективного підприємства санаторій «Верховина» на жилі та нежилі будівлі і споруди, а саме: лікувальний корпус, спальний корпус №1, спальний корпус №2, спальний корпус №3, спальний корпус №4, їдальню, клуб, продуктовий склад, овочесховище, котельню, гараж, бювет, водозабір, підстанцію, очисні споруди, жилий будинок №6а, жилий будинок №6б, жилий будинок №6в, свердловину №3-р, свердловину № 4-р та свинарник, які розташовані за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Сойми, б/н та необхідності реєстрації свідоцтва на право власності на згадані будівлі у Міжгірському підприємстві технічної інвентаризації.

Після чого, на підставі рішення виконавчого комітету Соймівської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області № 34 від 02.04.2000 Соймівською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області оформлено право приватної власності та видано колективному підприємству АТ «Укрпрофоздоровниця» Закарпатського об`єднання санаторно-курортних установ профспілок колективного підприємства санаторій «Верховина» свідоцтво про право власності від 11.04.2000, яке підписано головою Соймівської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області ОСОБА_5 , та яке відповідно посвідчує, що жилі та нежилі будівлі і споруди, а саме: лікувальний корпус, спальний корпус №1, спальний корпус №2, спальний корпус №3, спальний корпус №4, їдальню, клуб, продуктовий склад, овочесховище, котельню, гараж, бювет, водозабір, підстанцію, очисні споруди, жилий будинок №6а, жилий будинок № 6б, жилий будинок №6в, свердловину №3-р, свердловину №4-р та свинарник, які розташовані за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Сойми, б/н дійсно належить на праві колективної власності колективному підприємству АТ «Укрпрофоздоровниця» Закарпатського об`єднання санаторно-курортних установ профспілок колективного підприємства санаторій «Верховина».

У подальшому, Міжгірським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення від 11.04.2000, яке підписано начальником бюро технічної інвентаризації ОСОБА_7 , згідно якого жилі та нежилі будівлі і споруди, а саме: лікувальний корпус, спальний корпус №1, спальний корпус № 2, спальний корпус №3, спальний корпус №4, їдальню, клуб, продуктовий склад, овочесховище, котельню, гараж, бювет, водозабір, підстанцію, очисні споруди, жилий будинок №6а, жилий будинок № 6б, жилий будинок № 6в, свердловину №3-р, свердловину №4-р та свинарник, які розташовані за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Сойми, б/н, зареєстровано за колективним підприємством АТ «Укрпрофоздоровниця» Закарпатського об`єднання санаторно-курортних установ профспілок колективного підприємства санаторій «Верховина» на праві колективної власності.

Унаслідок вказаних умисних протиправних дій ОСОБА_5 із державної власності вибули об`єкти нерухомого майна - жилі та нежилі будівлі і споруди, а саме: лікувальний корпус, спальний корпус №1, спальний корпус №2, спальний корпус №3, спальний корпус №4, їдальню, клуб, продуктовий склад, овочесховище, котельню, гараж, бювет, водозабір, підстанцію, очисні споруди, жилий будинок № 6а, жилий будинок №6б, жилий будинок №6в, свердловину №3-р, свердловину №4-р та свинарник, які розташовані за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Сойми, б/н, залишкова вартість якого станом 02.04.2000 становить 3 205 020 грн, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками.

За вище зазначеними обставинами сформульованого обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується в зловживанні службовим становищем, тобто в умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої юридичної особи, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.

Ухвалою судді від 09.10.2025 в кримінальному провадженні призначено підготовче провадження.

20.10.2025 в суд подано письмове клопотання захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 статті 364 КК України, на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та про закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 статті 284 КПК України.

Зазначене клопотання обґрунтовано таким.

З дня вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення вже минуло понад 25 років. Кримінальне правопорушення за ознаками ч.2 статті 364 КК України згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, передбачених статтею 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину. Відповідно до положень п.4 ч.1 статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минув строк десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

З огляду на викладене захисник покликається на застосування судом положень п.1 ч.3 статті 314 і п.1 ч.2 статті 284 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений і його захисник клопотання підтримали. Зокрема, обвинувачений, після роз`яснення йому судом наслідків звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а саме що закриття кримінального провадження по цій підставі не є реабілітуючою обставиною і що обвинувачений має право вимагати встановлення обставин, зазначених в обвинувальному акті, та доведення його вини в учиненні зазначеного кримінального правопорушення в судовому порядку, - свою позицію не змінив, тобто підтримав клопотання без визнання вини та обставин, які зазначені в обвинувальному акті, та не подавав клопотання про дослідження доказів сторони обвинувачення і з`ясування обставин.

Представник потерпілої юридичної особи з Фонду державного майна України вважає, що є підстави застосувати положення кримінально-процесуального закону про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що з дати обставин, які зазначені в обвинувальному акті, минуло більше 25 років і наголосив, що для перевірки строків давності можливе з`ясування обстави в судовому порядку з метою недопущення порушення прав сторони захисту.

Прокурор з клопотанням сторони захисту погодився повністю, обґрунтувавши позицію тим, що дата вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення зафіксована в формулюванні обвинувачення, а саме не пізніше 02.04.2000 з чим погоджується обвинувачений. Під час перебігу строку давності ОСОБА_5 не вчиняв кримінальних правопорушень, що стверджується інформаційною довідкою з органу ДБР, що містить у кримінальному провадженні, а тому строки давності не переривались і не зупинялись.

Оцінивши зміст клопотання, обставини, які зазначені в обвинувальному акті, доводи учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке обґрунтування.

Судом застосовано такі норми кримінально-процесуального і кримінального законів при винесенні цієї ухвали.

Статтею 284 ч.2 п.1 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Частина 7 цієї ж кримінально процесуальної норми передбачає, що у разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження.

Згідно з статтею 286 ч.4 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження, зокрема у випадку встановлення підстав, передбачених частиною другої статті 284 КПК України.

Згідно з частинами 2,3 статті 288 КПК України :

- суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності;

- суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 49 частинами 1-3 Кримінального кодексу України передбачено:

- особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

- Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

- Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом обвинувального акта орган досудового розслідування зафіксував вчинення кримінально-карних діянь датою не пізніше 02.04.2000. У цей період був чинним Кримінальний кодекс Української РСР в редакції закону № 282/95-ВР від 11.07.1995. Статтею 165 ч.2 КК УРСР, яка була чинною станом на 02.04.2000 року, було передбачено кримінальну відповідальність за зловживання владою або посадовим становище за ознаками: умисне, з корисливих мотивів, заінтересованості або в інтересах третіх осіб, використання посадовою особою влади чи посадового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки державним чи громадським інтересам або охоронюваних законом правам та інтересам окремих фізичних чи юридичних осіб. Санкція цієї норми кримінального закону передбачала таке покарання : позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, з позбавленням права займати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 5 років.

Натомість Кримінальним кодексом України в редакції закону від 05.04.2001 № 2341-УІІІ, який набрав чинності з 01.04.2001, передбачено кримінальну відповідальність за зловживання владою і службовим становищем згідно з статтею 364 ч.2 КК України. Редакція зазначеної норми за ознаками цього кримінального правопорушення, викладена в законі № 270-УІ від 15.04.2008 має більш м`яку санкцію у виді строку позбавлення волі у порівнянні з санкцією статті 165 ч.2 КК Української РСР, а тому орган досудового розслідування правильно визначився з кваліфікацією зазначеного кримінального діяння.

Отже, санкція статті 364 ч.2 КК України станом на час вчинення кримінального правопорушення, яке інкриміновано обвинуваченому ОСОБА_5 , передбачала таке покарання : позбавлення волі на строк від трьох до шести років з конфіскацією майна або без такої, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльність на строк до п`яти років.

Згідно з статтею 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, яке передбачено статтею 364 ч.2 КК України, віднесено до тяжких злочинів.

Датою вчинення зазначених кримінальних правопорушень за змістом обвинувального акту є не пізніше 02.04.2000 року. Від зазначеної дати до дати винесення цієї ухвали минуло більше 25 років.

З огляду на положення статей 12, 49 частина перша пункт 4 КК України минули строки давності з дати вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушень, тобто минуло більше десяти років з дати вчинення злочину, передбаченого статтею 364 ч.2 КК України.

Перебіг зазначених строків давності не зупинявся, а також не переривався. Суд перевірив цю обставину за змістом інформаційної довідки, складної органом досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 , яка подана прокурором під час розгляду клопотання.

Судом не констатується факт вчинення особою зазначеного кримінального правопорушення та вина особи, бо обвинувачений в судовому засіданні про це не висловився, обмежившись заявою про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тобто підтримав клопотання свого захисника про це. Клопотання захисника також не містить констатації вищезазначеного.

З цього приводу суд застосовує правові позиції Кримінального касаційного суду ВС, за якими :

- закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності за ініціативою і згодою особи, що притягується до відповідальності, не зобов`язує суд констатувати факт вчинення особою кримінально карного діяння (постанова у справі № 712/8174/23);

- положеннями КПК не передбачено імперативних норм, які зобов`язують суд під час розгляду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (застосування статті 49 КК України) встановлювати фактичні обставини справи, оскільки для суду розгляд такого клопотання є першочерговим.

Якщо клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності було подано в ході судового розгляду справи по суті, під час або після з`ясування обставин та перевірки їх доказами (стаття 363 КПК України), то суд за результатами розгляду цього клопотання, установивши наявність підстав для застосування положень статті 49 КК України, у своєму рішенні може (однак не зобов`язаний) установити факт скоєння обвинуваченим інкримінованого йому кримінально карного діяння та наявність у його діях складу злочину (постанова від 22.05.2025 у справі № 709/2049/17).

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати у виді витрат на залучення експертів у розмірі 15145 грн 60 коп. за проведення судової економічної експертизи судовим експертом ОСОБА_8 (висновок експерта № 24/25 від 15.08.2025) у зв`язку із закриттям кримінального провадження слід віднести на рахунок держави. У постанові Об`єднаної палати ККС Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 надано такий правовий висновок: якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема із залученням експерта стороною захисту.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не застосовувався.

Керуючись статтями 284 ч.2 п.1, 285, 286, 288, 314 ч.3 п.2, 371, 372, 376 Кримінально-процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 статті 364 Кримінального кодексу України в редакції Закону України № 270-УІ від 15.04.2008, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження закрити.

Віднести на рахунок держави процесуальні витрати на залучення судового експерта в розмірі 15145 гривень 60 коп. за проведення судової економічної експертизи судовим експертом ОСОБА_8 (висновок № 24/25 від 15.08.2025).

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано безпосередньо в Закарпатський апеляційний суд або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня проголошення ухвали.

Повна ухвала складена 01.12.2025 року.

Суддя:ОСОБА_1