ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №522/1780/25

Провадження № 1-кп/522/14992/24

23.09.2025 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши об`єднане кримінальне провадження за ЄРДР 0000350 від 05.07.2024, № 0000298 від 18.02.2025 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Дальник Біляївського району Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, не одруженого, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.07.2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.ч.1,2 ст.185, 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, відповідно до ст.ст.75,76 КК України - звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 26.04.2023 Приморським районним судом м. Одеси за ч.3 ст. 357, ст. 71 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки 1 місяць,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно 04.07.2024 в період часу між 09:30 та 10:00, перебуваючи біля Одеського ліцею N?10 імені льотчиків-космонавтів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Одеської міської ради, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. 10-го квітня буд. N?22, підійшов до лавки для відпочинку, де взяв сумку бежевого кольору, що належала ОСОБА_10 та була залишена нею, та яка матеріальної цінності для потерпілої не мала, в якій знаходились дві банківські карти відкриті в АТ «ПриватБанк» N? НОМЕР_1 , N? НОМЕР_2 , які належали ОСОБА_10 .

В подальшому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що виявлені ним банківські картки є засобом доступу до банківського рахунку, а наявні на банківському рахунку кошти є чужою власністю, не вчинив жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення, діючи умисно, маючи прямий умисел, спрямований на привласнення офіційного документа, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання карток у власних корисливих цілях, а саме - для заволодіння грошовими коштами, привласнив вищевказані картки, які, відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1 п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банку та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру та видані повноважною особою юридичної особи, а саме, - імітована АТ «ПриватБанк» з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, позбавивши таким чином ОСОБА_10 , можливості використовувати зазначені карти за призначенням, тобто умисно привласнив вказані офіційні документи.

Дії ОСОБА_6 , стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, як: привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення майнового злочину, на шлях виправлення не став та знов повторно, діючи в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 N?

642022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 N? 2102-IХ, дію якого

продовжено, вчинив в умовах воєнного стану кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так, 13.02.2025, близько 02 години 52 хвилини, ОСОБА_6 , знаходячись біля закладу «Asap Bistro», що за адресою: м. Одеса, проспект Олександрівський, 20, помітивши велосипед марки «Bergamont», в корпусі чорного кольору, який був припаркований на вулиці біля вказаного закладу, та реалізуючи раптово виниклий корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що його дії непомітні для оточуючих, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до велосипеда марки «Bergamont», в корпусі чорного кольору та таємно його викрав, після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 18450 гривень.

Дії ОСОБА_6 , стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість за пред`явленим обвинуваченням визнав у повному обсязі. Від дачі показань щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень відмовився та заявив про щире каяття.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 повідомлялися належним чином про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

За відсутності заперечень учасників судового провадження, з урахуванням положень ст. 325 КПК України, справу розглянуто без потерпілих.

Так, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого та розумінні ним змісту обставин подій та пред`явленого йому обвинувачення, за відсутності заперечень збоку учасників судового провадження, з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежено їх дослідженням документами кримінального провадження, що стосуються особи обвинуваченого і вирішення процесуальних питань. При цьому, судом роз`яснено обвинуваченому та іншим учасникам провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При прийняті рішення щодо обсягу дослідження доказів, суд також врахував висновок Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, викладений у постанові від 25.06.2024 справа №167/871/23, з якого слідує, що суд має право не досліджувати докази та розглянути кримінальне провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК (скорочене судове слідство), без отримання показань обвинуваченого (відмова від давання показань), якщо під час встановлення особи обвинуваченого та роз`яснення суті обвинувачення, судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє, в чому його обвинувачують, повністю визнає себе винним та щиро розкаюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, із обставинами, викладеними в обвинувальному акті, згоден.

З огляду на зазначене, з урахуванням позиції обвинуваченого, суд вважає доведеним, поза розумним сумнівом, вчинення останнім кримінальних правопорушень встановлених судом обставин та кваліфікує його дії: за

- ч. 1 ст. 357 КК України, як: привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів;

- ч. 4 ст. 185 КК України, як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Відомостей, які б вказувати на неосудність або обмежену осудність обвинуваченого в ході судового розгляду не встановлено.

Згідно з ч.1 ст. 65 КПК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, при визначені виду та міри покарання у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться: ч. 1 ст. 357 КК України - до кримінальних проступків; ч. 4 ст. 185 КК України - до тяжких злочинів, вік та стан здоров`я обвинуваченого, особу винного, який не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра - не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення злочинів проти власності.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає - щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне і достатнє для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України та у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України. Приймаючи до уваги, що кримінальні правопорушення, хоча і передбачені різними статтями особливої частини КК України, проте є тотожними, вчинені з невеликим проміжком часу один від одного, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України покарання за сукупністю вказаних кримінальних правопорушень обвинуваченому слід призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, ОСОБА_6 був засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2023 за ч.3 ст.357, КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки 1 місяць.

Покарання за вказаними вироком ОСОБА_6 - не відбув.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, при призначені остаточного покарання ОСОБА_6 необхідно до покарання за цим вироком, з урахуванням правил складання покарань, передбачених ст. 72 КК України, приєднати частину невідбутого покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2023.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з 16.06.2025, дати обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою згідно з ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2025. При цьому, згідно з ч.5 ст. 72 КК України, обвинуваченому підлягає зарахуванню у строк покарання його попереднє ув`язнення у період з 16.06.2025 до дати набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, відповідає одному дню позбавленню волі. Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України, у строк покарання ОСОБА_6 слід зарахувати строк перебування його під дією запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з 25.07.2024 по 24.09.2024 згідно з ухвалою слідчого судді Приморського районного суду від 25.07.2024, виходячи з розрахунку - три дні цілодобового домашнього арешту, відповідають одному дню позбавлення волі.

Керуючись положеннями ст. ст. 176-178, 183, 197, 199,374 КПК України, суд, вважає за необхідне, задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді - тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.

Цивільні позови у кримінальному провадженні - не пред`являлися.

Питання речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України, зокрема: навушники Air Pods Pro 2 Full, білого кольору в червоному чохлі, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_10 , слід вважати повернутими останній, як власнику (законному володільцю); диски 2 диски формату DVD-R з відеозаписами слід зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 118, 124, 174, 176-178, 183, 197, 199, 349, 368, 370, 373, 374, 376,377, 392, 395, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за:

- ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2023 та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 16.06.2025.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання його попереднє ув`язнення у період з 16.06.2025 до дати набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, відповідає одному дню позбавленню волі.

На підставі ч.7 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання його перебування під дією запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у період з 25.07.2024 до 24.09.2024 з розрахунку - три дні цілодобового домашнього арешту, відповідають одному дню позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою - продовжити, до набрання вироком законної сили.

Речові докази у справі:

- навушники Air Pods Pro 2 Full, білого кольору в червоному чохлі вважати повернутими власнику (законному володільцю) ОСОБА_10 ;

- диски формату DVD-R з відеозаписами у кількості 2 шт., - зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1