печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання, адвоката: не з`явився,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням Підприємства Федерації професійних спідок України «Міжнародний центр культури і мистецтв профспілок України» в особі директора ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2025 у справі №757/25582/25-к, в рамках кримінального провадження у кримінальному провадженні №0001170 від 20.08.2019 та скасування передачі майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів,-

ВСТАНОВИВ:

Підприємство Федерації професійних спідок України «Міжнародний центр культури і мистецтв профспілок України» в особі директора ОСОБА_3 звернулося до слідчого судді з клопотанням про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2025 у справі №757/25582/25-к в рамках кримінального провадження у кримінальному провадженні №0001170 від 20.08.2019 на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Алея Героїв Небесної Сотні (колишня назва - вулиця Інститутська), будинок 1 та скасування передачі вказаного майна в управлінням Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

В обґрунтування клопотання зазначає, що повторне накладення арешту після його скасування 15.05.2025 є порушенням принципу правової визначеності та становить свавільне втручання у право мирного володіння майном. Арешт не забезпечує мети збереження речових доказів і суперечить фактичному стану об`єкта. Будівля є об`єкт культурної спадщини і не може бути перебудований або відчужений без дозволів органів влади. Частина комплексу перебуває в аварійному стані та у випадку скасування арешту майна буде передана в державну власність - Міністерству культури та інформаційної політики України. Заявник не стороною кримінального провадження. Будівля, яка визнана речовим доказом фактично і ефективно використовується заявником.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В судове засідання представник особи, яка подала клопотання - не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява директора Підприємства Федерації професійних спідок України «Міжнародний центр культури і мистецтв профспілок України» ОСОБА_3 про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. На адресу суду надійшли письмові заперечення на клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та слідчого, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, за підозрою ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 255 ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, за підозрою ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, а також ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 191 ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 240, ч. 3 ст. 209 КК України.

В рамка вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2025 у справі №757/25582/25-к накладено арештна об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Алея Героїв Небесної Сотні (колишня назва - вулиця Інститутська), будинок 1 та вказане майно передано в управлінням Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань від 18.08.2022, зокрема, вказані в клопотанні об`єкти нерухомого майна визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001170.

Так, з ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2025 у справі №757/25582/25-к вбачається, що арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, відповідної до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зазначена правова підстава для накладення арешту на майно є самостійною правовою підставою та Закон не ставить в залежність можливість накладення арешту на таке майно з процесуальним статусом особи, у володінні якої воно перебуває.

З огляду на важливу роль даних речових доказів у провадженні, під час досудового розслідування продовжує існувати необхідність у їх збереженні, що можливо забезпечити лише шляхом збереження накладеного на них арешту.

Будь яких додаткових даних чи доводів, які б свідчили, що на даний час необхідність в арешті майна відпала, в клопотанні не наведено та в судовому засіданні не надано.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Клопотання про скасування арешту майна не містить належного обґрунтування, яке б спростовувало вказане твердженням прокурора та вказувало б на необґрунтованість подальшого арешту майна в рамках кримінального провадження досудове розслідування в якому триває. Обставини, на які посилається заявник в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що особою, яка звернулась із клопотанням, на даній стадії провадження не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, з чим закон пов`язує можливість скасування арешту майна та скасування його передачі в управління АРМА, а відтак в задоволенні клопотання cлід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотанням Підприємства Федерації професійних спідок України «Міжнародний центр культури і мистецтв профспілок України» в особі директора ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2025 у справі №757/25582/25-к, в рамках кримінального провадження у кримінальному провадженні №0001170 від 20.08.2019 та скасування передачі майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів,- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1