ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/443/26 Провадження 1-кс/636/66/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2026

Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві клопотання слідчого СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000054 від 14 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст.194 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України не маючого судимостей,

встановив:

Слідчий СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з першим заступником керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 13 січня 2026 року ОСОБА_7 , прийшов до своєї знайомої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де в ході спілкування у останніх за попередньою змовою виник злочинний умисел спрямований на знищення або пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, після чого останні в приміщенні балкону вказаної квартири взяли легкозаймисту речовину та запальничку.

Цього ж дня, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу приблизно о 13 год. 00 хв., знаходячись поблизу адреси: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом прав власності інших осіб, та з метою умисного пошкодження чужого майна, усвідомлюючи характер свого суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, за допомогою занесення стороннього джерела запалювання, підпалили вантажний автомобіль марки «Daf» моделі «FT CF 75.360» № шасі НОМЕР_2 , який відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 06.12.2025 року прикомандировано до військової частини НОМЕР_3 , на який ОСОБА_7 розлив легкозаймисту речовину, після чого ОСОБА_8 за допомогою запальнички підпалила легкозаймисту речовину, що призвело до займання вказаного автомобіля та його пошкодження. Після цього, ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли, не ставши очікувати настання бажаних ними наслідків, чим завершили здійснення всіх умисних, цілеспрямованих дій, які вважали необхідними для умисного пошкодження майна, а саме вантажного автомобіля марки «Daf» моделі «FT CF 75.360» № шасі НОМЕР_2 .

Таким чином ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами допиту свідків, протоколами огляду місця події, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення та іншими матеріалами кримінального провадження, що зібрані під час проведення досудового розслідування.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Метою та підставою застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

1) відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з мірою покарання, яка загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, враховуючи той факт, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

2) відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи обставини кримінального провадження, за яких підозрюваний ОСОБА_7 фактично мешкає в одному населеному пункті із іншими допитаними свідками, а також може мати інформацію щодо фактичного місця мешкання свідків, що дає можливість останньому застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки вже були допитані, однак суд відповідно до ст.ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо.

3) відповідно до п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України є ризик того, що ОСОБА_7 може продовжити злочинну діяльність, а саме й надалі вчиняти аналогічні дії, оскільки останній, є раніше судимим за злочин, який пов`язаний з порушенням встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення) та знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, який вчинено проти інтересів Держави, в умовах введеного в країні воєнного стану та який вчинено на користь агресора (рф), що полягав у пошкодженні військового транспортного засобу, що використовувався в інтересах захисту та оборони України, тобто проти власності майна, яке використовується у військових цілях, що підтверджується показаннями зібраними під час досудового розслідування, що дає органу досудового розслідування вважати, що останній може продовжити злочинну діяльність проти інтересів Держави, в тому числі.

У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що останній вчинив злочин, що відноситься до категорії тяжкого злочину, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної особи зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків покладених на нього цим Кодексом.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, що відносяться до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а також зважаючи на вчинене діяння ОСОБА_7 є соціально небезпечною особою, вчинив умисний тяжкий злочин, може переховуватись від органу досудового розслідування, може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

15 січня 2026 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити, вказав, що існують ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з покаранням, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а також може продовжити злочинну діяльність.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити, з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 підтримав думку свого підзахисного та просив суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя заслухав думку слідчого, прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчив клопотання та додані до нього документи, приходить до наступного.

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких підозрюється ОСОБА_7 , а також дані про особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків, а саме: ОСОБА_7 є громадянином України, з середньою-спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, не маючий на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є особою з інвалідністю, на підставі ст. 89 КК України судимостей не має, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину проти власності.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість злочину, у вчиненні якого вона підозрюється, що може спонукати підозрювану до переховування від органів досудового слідства та суду, може вчинити інший злочин чи продовжити злочин, у якому підозрюється, а також вік та стан здоров`я підозрюваної, а тому вважає, що застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу неможливо для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, та обирає їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення (злочину), вчинення умисного злочину проти власності, може продовжити злочинну діяльність, а саме й надалі вчиняти аналогічні дії, оскільки останній, є раніше судимим за злочин, який пов`язаний з порушенням встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення) та знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, який вчинено проти інтересів Держави, в умовах введеного в країні воєнного стану та який вчинено на користь агресора (рф), що полягав у пошкодженні військового транспортного засобу, що використовувався в інтересах захисту та оборони України, тобто проти власності майна, яке використовується у військових цілях, що підтверджується показаннями зібраними під час досудового розслідування, що дає органу досудового розслідування вважати, що останній може продовжити злочинну діяльність проти інтересів Держави, в тому числі, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку та можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого злочину.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням викладених обставин злочинів, майнового та сімейного стану обвинуваченої, ризиків передбачених ст. 177 КПК України, визначає заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що визначення застави в межах, передбачених загальними правилами, є недостатнім, не матиме належного превентивного впливу, а тому вважає за необхідне визначити суму застави в розмірі 3000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 9984000,00 гривень (3328,00 гривень х 3000 = 9984000,00 гривень).

Керуючись ст.ст. 176-178, 184, 193, 196, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000054 від 14 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст.194 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком 60 (шістдесят) днів до 14 березня 2026 року.

Визначити суму застави у розмірі 9984000,00 (дев`ять мільйонів дев`ятсот вісімдесят чотири тисячі ) гривень, яку необхідно внести на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Чугуївського міського суду Харківської області: р/р UA 0006674; МФО 820172; Код одержувача: 26281249; Банк одержувача: ДКСУ м. Київ; отримувач коштів: ТУ ДСА України в Харківський області; призначення платежу: застава згідно КПК по справі № ________ від _______(П.І.П.), назва суду.

Після внесення визначеної суми застави, ОСОБА_7 з під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а ОСОБА_7 в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1