печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2022 у справі № 757/13819/22-к, у рамках кримінального провадження № 0000811,

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2022 у справі № 757/13819/22-к, у рамках кримінального провадження № 0000811.

В обґрунтування клопотання, зазначено, що 15 червня 2022 року ухвалою №757/13819/22-к слідчого судді Печерського районного суду м. Києва за наслідками розгляду клопотання про накладення арешту на майно, поданого в рамках кримінального провадження №0000811 від 08.09.2021 року, таке клопотання було задоволено та накладено арешт на майно ОСОБА_4 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка була одним із об`єктів шахрайських дій з боку невстановлених осіб.

19.01.2023 року ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000811 від 08.09.2021 року була визнана потерпілою.

Під час досудового розслідування детективами ТУ ДБР, розташованого в м. Києві були встановлені фігуранти шахрайських дій щодо майна та грошових коштів ОСОБА_4 , якими виявились ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яким оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

19 червня 2023 року у зв`язку з оголошенням розшуку одного з підозрюваних, а саме ОСОБА_5 з матеріалів кримінального провадження №0000811 від 08.09.2021 року в окреме провадження були виділені матеріали щодо останнього, яким присвоєно номер 0000465.

Досудове розслідування у виділеному кримінальному провадженні стосується факту шахрайських дій з майном потерпілої ОСОБА_4 а саме квартири АДРЕСА_1 і таке досудове розслідування на даний час триває.

Майно яке належить ОСОБА_4 , а саме квартира АДРЕСА_1 перебуває під арештом понад три роки і з таким майном органом досудового розслідування були проведені всі необхідні слідчі та процесуальні дії, а також встановлено осіб, які намагались шахрайським шляхом заволодіти таким майном.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлявся належним чином, адвокатом ОСОБА_3 подано заяву про розгляд справи за його відсутність, вимоги клопотання підтримав та просить задовольнити.

У судове засідання прокурор не з`явився, про розгляд клопотання повідомлені належним чином, причини неявки не відомі.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Так, в провадженні другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебували матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР 08 вересня 2021 року за номером 0000811 за заявою ОСОБА_4 про вчинення шахрайських дій невстановленими особами щодо незаконного відчуження її майна на користь третіх осіб за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2022 у справі № 757/13819/22-к накладено арешт на об`єкт житлової нерухомості, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 157 кв.м, житловою площею 43.4 кв.м, яка на праві приватної власності (розмір частки 1/1) належить ОСОБА_4 із забороною її відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Разом з тим, майно яке належить ОСОБА_4 , а саме квартира АДРЕСА_1 перебуває під арештом понад три роки із таким майном органом досудового розслідування були проведені всі необхідні слідчі та процесуальні дії, а також встановлено осіб, які намагались шахрайським шляхом заволодіти таким майном.

Крім того, накладений арешт порушує права володільця майна на розпорядження належним йому майном.

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що відпала потреба для подальшого обмеження прав власності.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2022 у справі № 757/13819/22-к, у рамках кримінального провадження № 0000811 - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2022 у справі № 757/13819/22-к на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 157 кв.м, житловою площею 43.4 кв.м, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1