Справа № 946/7203/25
Провадження № 1-кс/946/1863/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2025 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення №2 слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, українки, із середньою освітою, одруженої, тимчасово не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ст.15, ч. 2 ст. 305 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за У провадженні відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001233 від 12.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ст.15, ч. 2 ст. 305 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_5 в невстановлений досудовим розслідуванням спосіб придбала особливо небезпечну психотропну речовину Амфетамін, обіг якого обмежено, та в подальшому почала їх зберігати у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

Надалі, 12.09.2025 приблизно о 14 год. 10 хв., ОСОБА_5 слідуючи в якості пасажира на рейсовому автобусі «Mercedes - Benz» Sprinter 518 д.н. НОМЕР_1 , який рухався за маршрутом Україна Болгарія на виїзд з території України через паромний пункт пропуску «Орлівка», сполучення «Орлівка-Ісакча», який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Орлівка, вул. Паромна дорога 1, в зоні діяльності Одеської митниці Держмитслужби, сховала до особистої сумки серед особистих речей капроновий мішечок з вмістом кристалічної речовини світло жовтого кольору, яка є особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого обмежено амфетамін з метою подальшого незаконного переміщення через державний кордон України та не заявила представникам будь-якого правоохоронного органу про наявність у неї психотропної речовини, тим самим засвідчила про відсутність у неї товарів, які під час переміщення через митний кордон України підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження, не задекларувавши зазначену речовину у встановленому порядку при здійсненні митного контролю.

Під час здійснення спільного прикордонно-митного контролю та проведення митного оформлення, співробітниками Одеської митниці Держмитслужби та прикордонним нарядом ДПСУ у внутрішньому вмісті дамської сумки ОСОБА_5 серед особистих речей виявлено та вилучено приховану у вищезазначений спосіб особливо небезпечну психотропну речовину Амфетамін, приблизною загальною вагою 3,76 грамів, обіг якого обмежено, які ОСОБА_5 незаконно перемістила через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

12.09.2025 року о 18:15 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Так, за вказаним фактом, 12.09.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ст.15, ч. 2 ст. 305 КК України.

Як посилається слідчий у своєму клопотанні, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Слідчий вважає, що застосування до більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги забезпечити виконання нею покладених обов`язків.

Слідчий у клопотанні зазначає, що з метою попередження можливості ОСОБА_5 переховуватись від слідства та суду, впливати на потерпілого та свідків, у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, забезпечення виконання процесуальних дій, а тому вважає необхідним обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити. Прокурор зазначив, що наявні всі підстави для обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із обґрунтованістю підозри та підтвердженням наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, забезпечення виконання процесуальних дій

Підозрювана в судовому засіданні не визнала себе винною, не погоджується з триманням під вартою. Зазначила, що показала особисті речі добровільно. Вони з чоловіком відпочивали в Греції і там їм цей пакунок подарували як «Мастику». З цим мішечком вони вже раніше перетинали кордон. Ця речовина не має бути наркотиком, сталася якась помилка.

Захисник підозрюваної проти клопотання слідчого заперечував, просив відмовити у його задоволенні та застосувати домашній арешт. Клопотання не обґрунтоване. Зазначив, що немає доказів наміру переховуватися. Підозрювана раніше не судима, має чоловіка та сина, міцні соціальні зв`язки. Всі свідки є посадовими особами митниці, що зменшує ризик впливу на них. Не вірно визначено вагу речовини та не виділено чисту вагу речовини. Також складено адміністративний протокол за вказаними обставинами, тобто має місце подвійне притягнення до відповідальності за одне й те ж саме правопорушення.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Встановлено, що у провадженні відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001233 від 12.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ст.15, ч. 2 ст. 305 КК України.

12.09.2025 року о 18:15 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

12.09.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ст.15, ч. 2 ст. 305 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в інкримінуємому йому діянні підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 12.09.2025 за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Орлівка, вул. Паромна дорога, 1; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; повідомленням про підозру ОСОБА_5 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у тому числі, приймаються до уваги, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваної, винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, наявність судимості, тощо.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Слідчий суддя приходить до висновку, що за даних обставин, на даній стадії кримінального провадження достатньо доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Як зазначено слідчим та прокурором, підставою для обрання до підозрюваного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ст.15, ч. 2 ст. 305 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Згідно до положень п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може застосовуватись до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім того, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідством встановлено наявність ризиків, передбачених у пп. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування або суду цілком можливий, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, підозрювана може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнути відповідальності та покарання за вчинений злочин.

Також, підозрювана може незаконно впливати на свідків. Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому підозрюваний матиме можливість незаконно впливати на свідків, до якого на теперішній час застосовані заходи безпеки для викриття його особи та в подальшому шляхом прохань або погроз змушувати надати неправдиві показання з метою створення сприятливих для себе умов для уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин.

Проте, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік; стан здоров`я підозрюваної, наявність у підозрюваної чоловіка та дитини, міцних зав`язків, постійне місце проживання.

При цьому, частина 1 ст.183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 УПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Слідчий суддя вважає, що слідчим, прокурором доведено ризик того, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи про міру покарання, яка може бути застосована до неї, оскільки у разі визнання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ст.15, ч. 2 ст. 305 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна.

При цьому, виходячи з вказаного, враховуючи, обґрунтованість підозри в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ст.15, ч. 2 ст. 305 КК України, яке є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 8 до 10 років, що дає підстави вважати, що вона може переховуватися від органів досудового слідства та суду, тобто наявні ризики передбаченіст.177 КПК України, оцінюючи в сукупності обставини визначені ч.1 ст.178 КПК України, враховуючи пояснення, позицію слідчого та прокурора, а також, вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваної винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, вік підозрюваної, міцні соціальні зв`язки підозрюваної, те, що ОСОБА_5 раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, наявне постійне місця проживання, на думку слідчого судді, достатнім буде застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, домашнього арешту з забороною їй залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду, у період часу з 21:00 години до 07:00 години наступної доби.

Таким чином, слідчим та прокурором не доведено у даному випадку, з урахуванням зазначених вище обставин у сукупності, необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не обґрунтовано неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме - запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, слідчий суддя наголошує, що обрання запобіжного заходу не має на меті покарання підозрюваної, а обраний запобіжний захід має слугувати забезпеченням виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобіганням ризикам, встановленим статтею 177 КПК України.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати строків досудового слідства, в зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого відділення №2 слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною їй залишати своє місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду, у період часу з 21:00 години до 07:00 години наступної доби строком до 10 листопада 2025 року.

Крім цього, покласти на підозрювану ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою в залежності від стадії кримінального провадження, якщо в цьому виникне необхідність, пов`язана із здійсненням кримінального провадження; не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 10 листопада 2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 17.09.2025р. о 09:20 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1