Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/170/26
Номер провадження 1-кс/711/75/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000090 від 03.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на речі вилучені під час проведення обшуку за місцем здійснення діяльності ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування та розпорядження ним а саме: ноутбуком «Lenovo» Idea Pad 3151AV7, який використовував ОСОБА_4 , флеш носій «Kingston» 1 Tb серія 50026В728372AD0F, яким користувався ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000090 від 03.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

06.01.2026 проведено обшук за адресою здійснення діяльності ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_1 в ході якого відшукано та вилучено: ноутбук «Lenovo» Idea Pad 3151AV7, який використовував ОСОБА_4 , флеш носій «Kingston» 1 Tb серія 50026В728372AD0F.

Відповідно до вимог ст.170 КПК України Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами. одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів державного самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1.збереження речових доказів;

2.спеціальної конфіскації;

3.конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4.відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Постановою слідчого вилучені речі визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність в накладенні арешту на речі вилучені під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_2 шляхом заборони користування та розпорядження ним.

До початку судового засідання прокурор ОСОБА_3 подав заяву, в якій просив розгляд клопотання про накладення арешту проводити без його участі. Клопотання просить задовольнити.

Володілець майна - ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали. Клопотання про відкладення судового засідання не подавав. Додатково було повідомлено адвоката, що була присутня під час проведення обшуку, від якої надійшла заява про проведення судового засідання без її участі та що була присутня на одній слідчій дії.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, неявка в судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання. Обов`язковості участі сторін кримінального провадження не встановлено.

Положеннями ч.4 ст.107 КПК України визначено, що у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає за можливе розгляд клопотання проводити у відсутність учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000090 від 03.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудове розслідування здійснюється на підставі матеріалів, які надійшли до СУ ГУНП в Черкаській області з ІНФОРМАЦІЯ_1 за фактом розтрати бюджетних коштів посадовими особами органів місцевого самоврядування Черкаської області в ході закупівлі «деревини» за завищеними цінами у ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 та ТОВ «Оніксістем», в умовах воєнного стану.

За даним фактом СУ ГУНП в Черкаській області внесено відомості до ЄРДР №0000090 від 03.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

06.01.2026 в період часу з 09 год. 30 хв. до 11 год. 20 хв. на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.12.2025 (справа №711/11636/25) проведено обшук за адресою фактичного здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_4 , а саме: Черкаська область, м. Умань, вул. Індустріальна, 6, під час якого виявлено та вилучено: ноутбук «Lenovo» Idea Pad 3151AV7, флеш носій «Kingston» 1 Tb серія 50026В728372AD0F.

Відомості про вилучене майно зазначено в протоколі обшуку доданого до матеріалів клопотання.

06.01.2026 постановою старшого слідчого віділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкській області ОСОБА_11 вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000090 від 03.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Положення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, передбачають, що будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Зі змісту ч.2 ст.167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду, що передбачено ч.2 ст.168 КПК України.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно було вилучене 06.01.2026 в ході проведення санкціонованого обшуку, а клопотання про накладення арешту було направлене до суду 07.01.2026, тобто в межах строку, передбаченого ч.ч.3, 5 ст.171 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч.2 ст.131 КПК України).

Відповідно до ч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

З положень ч.3 ст.170 КПК України, вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч.1 ст.98 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч.7 ст.236 КПК України).

Отже, встановлено, що вилучене майно під час проведення санкціонованого обшуку, є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та відповідає вимогам ст.98 КПК України, оскільки воно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вказане тимчасово вилучене майно є об`єктами, які зберегли на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя з метою забезпечення дієвості досудового розслідування, запобігання можливості приховування та зникнення майна та збереження речових доказів, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення клопотання в частині накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів із забороною користування та розпорядження даним майном.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000090 від 03.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000090 від 03.03.2023 на речі вилучені під час проведення обшуку за місцем здійснення господарської діяльності ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_1, на:

- ноутбук «Lenovo» Idea Pad 3151AV7, який використовував ОСОБА_4 ,

- флеш носій «Kingston» 1 Tb серія 50026В728372AD0F, яким користувався ОСОБА_4 , з метою збереження речових доказів.

Заборонити власнику розпоряджатись та користуватись вищевказаним майном до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалу суду вручити/направити учасникам судового процесу.

Ухвала суду не пізніше наступного дня з дня оголошення надсилається особі, яка не була присутня в судовому засіданні.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої її постановлено, може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1