Провадження № 1-кс/204/3361/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року слідчий суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0001359 від 24.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0001359 від 24.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001359 від 24.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.09.2025 приблизно о 22 год. 30 хв. невстановлена особа знаходячись поблизу переїзду 152 км. здійснила підпал релейної шафи, яка відповідає за управління сигналізацією світлофора та руху потягів на вище вказаній дільниці «Придніпровської залізниці», внаслідок чого вищезазначена релейна шафа зазнала пошкодження.Так, під час допиту громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній повідомив, що йому відома інформація щодо вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення та яка може мати значення для досудового розслідування.Крім того, 26.11.2025 громадянином України ОСОБА_5 добровільно надано для огляду та проведення необхідних слідчих (розшукових) дій мобільного телефону ZTE моделі 8045 IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 (пароль НОМЕР_3 ) та мобільного телефону Nokia C31 IMEI1: НОМЕР_4 IMEI2: НОМЕР_5 з сім-картками мобільних операторів НОМЕР_6 , НОМЕР_7 (пароль 1308).В подальшому, 26.11.2025 мобільний телефон ZTE моделі 8045 IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 (пароль НОМЕР_3 ) та мобільний телефон Nokia C31 IMEI1: НОМЕР_4 IMEI2: НОМЕР_5 з сім-картками мобільних операторів НОМЕР_6 , НОМЕР_7 (пароль 1308) було оглянуто, за результатом чого встановлено наявність відомостей, щодо здійснення протиправної діяльності, а також інших відомостей, які мають значення для досудового розслідування у кримінальному провадженнв та вилучено, як тимчасово вилучене майно.Після чого, 26.11.2025 мобільний телефон ZTE моделі 8045 IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 (пароль НОМЕР_3 ) та мобільний телефон Nokia C31 IMEI1: НОМЕР_4 IMEI2: НОМЕР_5 з сім-картками мобільних операторів НОМЕР_6 , НОМЕР_7 (пароль 1308) визнано речовими доказами, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що зазначені предмети були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.Враховуючи необхідність встановлення наявності на вказаних мобільних телефонах відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, які могли бути видалені та можуть бути відновлені лише шляхом проведення відповідної судової експертизи для проведення якої необхідні спеціальні знання, наявна необхідність у накладенні арешту на вказане майно, з метою недопущення втрати фактичних даних необхідних для здійснення досудового розслідування кримінального провадженняКрім цього, на даний час існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту на зазначене в клопотанні майно призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження останнього, зокрема внаслідок повернення вищевказаного майна, будуть втрачені сліди злочину та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.На підставі викладеного вище, з урахуванням того, що тимчасово вилучене майно за результатом проведення огляду, яке в подальшому визнано речовим доказам, може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та містити інформацію, яка має значення для кримінального провадження, зокрема може бути використана як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та потребує детального вивчення і дослідження, яке можливо тільки під час проведення необхідних судових експертиз та інших слідчих (розшукових) дій, а також з метою забезпечення схоронності речових доказів, слідчий звертається до суду з даним клопотанням про арешт майна.

Слідчий надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просив клопотання про арешт майна задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, вважаю за можливе розглянути клопотання без повідомлення власника майна.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В статті 98 КПК України зазначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні

№0001359 від 24.09.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України. У даному кримінальному провадженні, 26.11.2025 громадянином України ОСОБА_5 добровільно надано для огляду та проведення необхідних слідчих (розшукових) дій мобільного телефону ZTE моделі 8045 IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 (пароль НОМЕР_3 ) та мобільного телефону Nokia C31 IMEI1: НОМЕР_4 IMEI2: НОМЕР_5 з сім-картками мобільних операторів НОМЕР_6 , НОМЕР_7 (пароль 1308).В подальшому, 26.11.2025 мобільний телефон ZTE моделі 8045 IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 (пароль НОМЕР_3 ) та мобільний телефон Nokia C31 IMEI1: НОМЕР_4 IMEI2: НОМЕР_5 з сім-картками мобільних операторів НОМЕР_6 , НОМЕР_7 (пароль 1308) було оглянуто, за результатом чого встановлено наявність відомостей, щодо здійснення протиправної діяльності, а також інших відомостей, які мають значення для досудового розслідування у кримінальному провадженнв та вилучено, як тимчасово вилучене майно. Постановою слідчого від 26.11.2025 року мобільний телефон ZTE моделі 8045 IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 (пароль НОМЕР_3 ) та мобільний телефон Nokia C31 IMEI1: НОМЕР_4 IMEI2: НОМЕР_5 з сім-картками мобільних операторів НОМЕР_6 , НОМЕР_7 (пароль НОМЕР_3 ) визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні №0001359.

Враховуючи зазначені підстави, згідно зі ст.98 КПК України, вказане майно є речовим доказом і має доказове значення для досудового розслідування.

Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи органу досудового розслідування, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, а саме з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості його знищення, пошкодження, відчуження, у зв`язку з чим, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 36, 40, 110,131-132, 170-172,309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0001359 від 24.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно за результатом проведення огляду 26.11.2025 року, громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на мобільний телефон ZTE моделі 8045

IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 (пароль НОМЕР_3 ) та мобільний телефон Nokia C31 IMEI1: НОМЕР_4 IMEI2: НОМЕР_5 з сім-картками мобільних операторів НОМЕР_6 , НОМЕР_7 (пароль НОМЕР_3 ), шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1