Номер провадження:1-кп/521/381/26
УХВАЛА

22 січня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

під час судового розгляду в режимі відеоконференції кримінального провадження №522/14155/19 щодо:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кагарлик Біляївського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Хаджибейського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, при викладених в обвинувальному акті обставинах.

Під час судового засідання прокурор заявила клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , строком на 60 днів, оскільки ризики, встановлені під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку прокурора, не зменшились та існують на даний час, а саме: ризик переховування від суду, що у подальшому перешкоджатиме розгляду кримінального провадження по суті.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував у задоволенні клопотання прокурора, надав свої письмові заперечення, просив суд обрати запобіжний захід не пов`язаний із цілодобовою ізоляцією (особисте зобов`язання або домашній арешт в нічний час доби).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки, на думку захисника, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені стороною обвинувачення, просив суд обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, вислухавши думку учасників судового засідання, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Так, строк запобіжного заходу в вигляді цілодобового домашнього арешту, встановлений ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 25.11.2025 року, спливає 24.01.2026 року, закінчити розгляд кримінального провадження з постановленням судового рішення до вказаної дати неможливо з об`єктивних причин.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частина 1 ст. 177 КПК України закріплює, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина 2 ст. 177 КПК України закріплює, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У своєму клопотанні прокурор зазначає, що метою продовження застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від суду.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час судового засідання судом встановлено, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який було враховано при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, та на які посилається прокурор, як на підставу продовження запобіжного заходу, не зменшилися, не втратили своєї актуальності та продовжують існувати на даний час.

Зокрема, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належить до тяжких злочинів, є корупційним злочином, що виключає застосування інститутів звільнення від відбування покарання з випробуванням (ч.1 ст. 75 КК України) та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ч.1 ст. 69 КК України). Можливість суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів .

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 у судові засідання не з`являвся, причини його неявки не були ним підтверджені належним чином, судом виносилися ухвали про застосування до останнього приводу та накладення грошового стягнення.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Аналізуючи вказані стороною захисту доводи щодо відмови у задоволенні клопотання прокурора, суд приходить до висновку, що на даній стадії відсутні обґрунтовані підстави для зміни запобіжного заходу із цілодобового домашнього арешту на більш м`який запобіжний захід, оскільки ще триває судовий розгляд.

Таким чином, будь яких підстав для зміни чи скасування обраного до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту під час розгляду клопотання прокурора судом не встановлено.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 суд також враховує наступні обставини: міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність постійного місця проживання на території м. Києва, та те, що останній є раніше не судимим та офіційно працевлаштованим.

За вказаних підстав, суд вважає, що продовження застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 буде достатнім та необхідним для належної поведінки останнього і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу на даний час, під час розгляду клопотання, судом не встановлено.

При цьому, суд вважає за доцільне покласти на обвинуваченого процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці (60 днів), тобто до 23.03.2026 року включно, із забороною обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки строком на два місяць (60 днів), передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, у якому він повинен відбувати домашній арешт без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників Подільського УП ГУНП України в м. Києві.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_6