ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3388/25 Справа № 172/2031/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2025 року у кримінальному провадженні № 0002201 від 08 липня 2023 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Стаханов Луганської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 111-1 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2025 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, судових, правоохоронних органах, органах, що надають публічні послуги, а також посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в юридичних особах будь-якої форми власності на строк 12 років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна на користь держави.

Згідно з обставинами, детально викладеними у вироку, у січні 2023 року, але не пізніше 18.01.2023 року (більш точного часу встановити з об`єктивних причини не виявилося можливим), громадянин України ОСОБА_7 , усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України, яка розпочалася приблизно о 04:00 годині ранку 24.02.2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, перебуваючи на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Гірське Сіверськодонецького району Лугнаської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання зайняти керівну посаду в незаконному органі влади, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора російської федерації, добровільно умисно обійняв посаду так званого «заступника начальника управління начальника організаційного відділу по життєзабезпеченню міста Гірське адміністрації міста Первомайська луганської народної республіки» (мовою оригіналу: «заместитель начальника управления начальник организационного отдела по жизнеобеспечению г. Горское администрации города Первомайська луганской народной республики»), що пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, що здійснює свою протиправну діяльність на тимчасово окупованій території м. Гірське Сєвєродонецького району Луганської області.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на грубе порушення права обвинуваченого на захист та відсутність доказів поінформованості обвинуваченого про кримінальне провадження та судовий розгляд стосовно нього. На думку захисника, повідомлення обвинуваченого шляхом публікацій на сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті Урядовий кур`єр є неналежними доказами, оскільки ОСОБА_7 за твердженням сторони обвинувачення перебуває на окупованій території України, де ця газета не розповсюджується, а сайт заблокований.

Захисник посилається на порушення судом норм національного законодавства щодо дотримання прав обвинуваченого у справі in absentia, порушення судом норм міжнародного права, Конвенції та практики Європейського суду щодо права на захист. В даному правовому випадку у суду не було жодної інформації щодо поважності/неповажності обставин перебування обвинуваченого на окупованій території: можливо, його дії були вчинені під примусом, під загрозою життю або здоров`ю його особисто чи близьких осіб. Можливо, він або його родичі перебувають у безпорадному стані, прикуті до ліжка, або існували інші поважні обставини. Це суд не з`ясував і відмовився від будь-яких заходів щодо встановлення цих обставин і обвинувачена людина була позбавлена можливості взяти участь у справі.

Захисник вказує на незаконність відмови суду зупинити провадження до розшуку обвинуваченого, оскільки захист наголошував на відсутності повідомлень у суду, слідства про те, що ОСОБА_7 не обізнаний з кримінальним провадженням щодо нього, а тому неодноразово заявляла клопотання про призупинення слухання справи до розшуку ОСОБА_7 , про передчасність судових слухань, про те, що лише після встановлення місця перебування обвинуваченого або після надання стороною обвинувачення доказів його поінформованості про судовий розгляд, справа могла б розглядатися по суті, чим грубо порушено право обвинуваченого на захист.

Крім того, захисник зазначає про недоведеність складу інкримінованого злочину та відсутності доказів та ознак складу злочину у діях обвинуваченого. Сторона обвинувачення не надала належних і допустимих доказів того, що зайняття посади мало саме добровільний характер, а не було зумовлене примусом, психологічним тиском чи загрозами. В умовах окупації добровільність виключається, якщо особа діяла з метою забезпечення власного виживання, збереження життя та здоров`я своєї сім`ї.

З матеріалів кримінального провадження відсутні будь-які об`єктивні дані, які б підтверджували, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій та бажав настання відповідних наслідків.

До того ж, сторона обвинувачення не надала жодних належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_7 на момент розгляду справи є громадянином України та де саме він зараз перебуває. Також усі публікації, які надало слідство суду, це все лише схожі на ОСОБА_7 особи, не доведено, що це саме він.

Суд проігнорував, що описані вище докази є неналежними, так як не відповідають критеріям, визначеним в ст. 85 КПК, та не підтверджують обставини, які підлягають доказуванню і мають значення для кримінального провадження.

Крім того, свідок ОСОБА_9 жодним чином не повідомив ані посаду, ані дату перебування обвинуваченого на цій посаді він зазначив, що не пам`ятає цього. Окрім того, цей свідок сказав, що після повномасштабного вторгнення не спілкувався з обвинуваченим. Свідок ОСОБА_10 також не змогла чітко вказати ані посаду, ані конкретні дати, пов`язані з обвинуваченим. Вона лише пригадала, що він колись давав інтерв`ю, але не змогла повідомити, кому саме це інтерв`ю було надано, коли і де це відбулося, що саме говорив обвинувачений, і яку посаду він займав на той момент. Допит свідків сторони обвинувачення не підтвердив фактів, що прямо вказують на винуватість обвинуваченого, їх покази не засвідчили порушення закону у діях ОСОБА_7 .

На думку захисту, об`єктивність свідків також не доведена, оскільки вони не були допитані обвинуваченим. При допиті свідка ОСОБА_9 з`ясувалось наявне його упереджене ставлення до обвинуваченого. Таким чином, в даному випадку покази свідків не можуть бути належним доказом по справі.

Захист також зазначає про упередженість суду, коли 20.03.2025 під час судового засідання суддя зазначив про «глибоке переконання суду» стосовно винуватості ОСОБА_7 , що підтверджується записом судового засідання. Це є грубим порушенням презумпції невинуватості, гарантованої ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вирок суду вважав законним та обґрунтованим і просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_7 повідомлений про час і дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, в порядку ч. 8 ст. 135, ч. 3 ст. 323 КПК, у зв`язку з чим апеляційне провадження проведено без участі обвинуваченого, оскільки дане кримінальне провадження здійснюється за процедурою (in absentia) в порядку спеціального судового розгляду.

Мотиви апеляційного суду.

Щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з огляду на здійснення щодо нього спеціального судового провадження (in absentia).

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 висунуте обвинувачення та оскарженим вироком його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК.

ОСОБА_7 неодноразово викликався до органу досудового розслідування для проведення слідчих та розшукових дій, про що опубліковані повістки в газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті офісу Генерального прокурора (т. 1 а.с. 86-87).

28 вересня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру, повідомлення про що опубліковане в газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 28 вересня 2023 року № 195 (7593) та на сайті офісу Генерального прокурора, а також повістку про виклик до слідчого. (т. 2, а.с. 100-101, 183-201)

Ухвалою слідчого судді від 17 жовтня 2023 року ОСОБА_7 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

20 жовтня 2023 року ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, про що повідомлено в газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 21 жовтня 2023 року № 212 (7610) та на сайті офісу Генерального прокурора, де опубліковане повідомлення про постановлення слідчим суддею ухвали про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 та повістка про його виклик до слідчого (т. 2 а.с. 192-193) .

ОСОБА_7 неодноразово відповідно до вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК, викликався до слідчого та прокурора для вручення повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення та допиту в якості підозрюваного, шляхом публікації повісток про виклик в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, однак у визначений час, ОСОБА_7 не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Враховуючи, що ОСОБА_7 не з`явився неодноразово, більш як два рази, відповідно до вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК, викликався до прокурора, однак у визначений час не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, підозрюваний оголошений у розшук, здійснення якого доручено оперативному підрозділу ГУНП в Луганській області (т. 2 а.с. 102-112).

Згідно з особою карткою на ім`я громадянина України ОСОБА_7 останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто місцем реєстрації обвинуваченого є окупована територія Луганської області.

Відповідно до відомостей Головного центра обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_7 в період з 24.02.2022 по 29.08.2023 не перетинав державний кордон України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями України. (т. 2 а.с. 76).

Зібраними в ході досудового розслідування доказами доведено, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області, у м. Гірське Сєвєродонецького району Луганської області.

Вищевикладене свідчить, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

30 жовтня 2023 року до Васильківського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 19 червня 2024 року ухвалено рішення про здійснення спеціального судового провадження стосовно ОСОБА_7 та відповідно судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченого.

Судові повістки про виклик публікувались місцевим судом в газеті Урядовий кур`єр, на сайті суду та на сайті Офісу Генерального прокурора.

Судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами (п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК).

09 вересня 2025 року ухвалено обвинувальний вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області стосовно ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 111-1 КК, який є предметом даного апеляційного оскарження.

Ухвалами апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року та 24 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційний розгляд.

Повістка про виклик обвинуваченого у судове засідання, призначене на 18 грудня 2025 року, відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК опублікована на офіційному сайті Дніпровського апеляційного суду та в газеті Урядовий кур`єр.

Зазначений спосіб повідомлення обвинуваченого відповідно до положень кримінального процесуального законодавства є належним ознайомленням його зі змістом виклику (абз. 8 ч. 3 ст. 323 КПК).

ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про зміст судових повісток, дату та час судових засідань, як в суді першої, так і апеляційної інстанції, знав про розгляд судом апеляційної інстанції кримінального провадження стосовно нього, однак не прибув на судові виклики, перебуває на тимчасово окупованій території, що свідчить про ухилення від явки на судові виклики.

Згідно з частинами 3, 4 ст. 323 КПК судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У зв`язку з тим, що останнє відоме місце перебування обвинуваченого є м. Гірське Сєвєродонецького району Луганської області, а останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , яка наразі є тимчасово окупованою територією, з якими відсутній поштовий зв`язок, повістки та процесуальні документи поштою не надсилались, захиснику надсилались та опубліковувались в порядку ст. 135 КПК.

Ефективний правовий захист ОСОБА_7 в судах першої та апеляційної інстанції здійснювала захисниця ОСОБА_6 , яка подала апеляційну скаргу та здійснювала захист безпосередньо в судових засіданнях.

Отже, судове провадження в суді першої та апеляційної інстанції проведені в порядку in absentia відповідно до вимог КПК, з дотриманням прав обвинуваченого на доступ до правосуддя та забезпечення права останнього на захист, а відповідні доводи захисника в апеляційній скарзі є неспроможними.

Щодо доводів апеляційної скарги сторони захисту по суті.

За змістом ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження та ін.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ст. 91 КПК).

За змістом ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч. 1 ст. 92).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі ККС ВС) від 05 жовтня 2021 року у справі № 589/5015/19, суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (ч. 1 ст. 409 КПК), і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК.

Водночас у певних випадках дослідження доказів апеляційним судом може бути визнано додатковою гарантією забезпечення права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити та оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення.

Обсяг розгляду в суді апеляційної інстанції має бути таким, щоб він дозволив відповісти на всі доводи апеляційної скарги і постановити законне та обґрунтоване рішення.

Сам апелянт визначає те коло питань, які є предметом перевірки апеляційного суду.

Таким чином, процесуальні вимоги сторін відіграють роль орієнтиру, показуючи, з якими частинами судового рішення учасник судового провадження не погоджується, та зобов`язують апеляційну інстанцію надати мотивовані відповіді на доводи апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі захисник не ставив питання про повторне дослідження доказів та з відповідним окремим клопотанням не звертався, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведений в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, матеріали кримінального провадження, законність та обґрунтованість висновків і мотивів суду першої інстанції, викладених в оскарженому вироку, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вищезазначені положення кримінального процесуального закону суд першої інстанції виконав належним чином, а доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 , який ґрунтується на доказах, належним чином досліджених в суді першої інстанції, які викладені у вироку та перевірені апеляційним судом.

За показами свідка ОСОБА_9 , наданими під час допиту в суді першої інстанції, останній у 2013 році робив ремонт у Первомайській адміністрації і там познайомився із ОСОБА_7 . Після цього вони інколи спілкувалися та навіть випивали разом. Зараз відомо, що ОСОБА_7 у м. Гірське, займає якусь посаду в окупаційній адміністрації. ОСОБА_7 телефонував йому і пропонував повернутися на окуповану територію та агітував за росію.

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції пояснила, що бачила ОСОБА_7 один раз у подруги в гостях. Відомо від подруги, яка залишилася на окупованій території України і після окупації телефонувала, що ОСОБА_7 зараз начальник в м. Гірське відділу життєзабезпечення, куди його призначили окупанти. Також бачила підтвердження цього факту у новинах Луганської області (окупаційні канали). Він там давав інтерв`ю і розповідав як добре жити на окупованій території. Дзвінок подруги був більше року тому. Свідок виїхала з окупованої території у березні 2022 року.

З протоколу огляду від 01.09.2023 року за участю спеціаліста ОСОБА_12 слідує, що була оглянута інформація, розміщена у відкритому доступі в соціальній мережі «Телеграм» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 де розміщена Інтернет сторінка « ІНФОРМАЦІЯ_3 », на якій виявлено публікацію з репортажем телеканалу « ОСОБА_13 » та відео тривалістю 7 хвилин 18 секунд від 28.01.2023 року, на якому починаючи з 1 хвилини 22 секунди встановлено чоловіка в сірій шапці з написом (мовою оригіналу): « ОСОБА_14 сотрудник администрации Первомайска». Під час перегляду відео на 3 хвилині 23 секунді зафіксовано як дає інтерв`ю ОСОБА_15 , який займає посаду (мовою оригіналу) «начальник организационного отдела по жизнеобеспечению г. Горское» і який говорить про підготовку пунктів обігріву по м. Гірське.

Також об`єктом огляду є телеграм-канал у соціальній мережі «Телеграм» під назвою «Официальный Телеграм-канал глави администрации города Первомайска лнр ОСОБА_16 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 де виявлено публікацію з фотозображенням документа від 16.05.2023 року під назвою (мовою оригіналу): « ОСОБА_17 «Разработанный специалистами двух управлений по жизнеобеспечению населенных пунктов Золотое, Катериночка, Молодежное, Горское и утвержденный график повоза воды». Під час огляду фото зображення документа від назвою (мовою оригіналу): «График подвозу воды» виявлено, що вказаний документ підписаний (мовою оригіналу) «Заместитель начальника управления начальник организационного отдела по жизнеобеспечению г. горское администрации города Первомайска луганской народной республики ОСОБА_18 ».

Відповідно до протоколу огляду від 20.09.2023 за участю спеціаліста ОСОБА_12 була оглянута інформація, розміщена у відкритому доступі у відеохостінгу «YouTube» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 де розміщено канал « ІНФОРМАЦІЯ_6 » з відеофайлом (мовою оригіналу) « ОСОБА_19 интервью главы города Горское во время сво», під час перегляду відео з 0 хвилин 18 секунд з`являється чоловік на вигляд 40 років, зріст приблизно 170-175 см, який одягнений в кепку темного кольору, куртку світлого кольору з чорними вставками, чорні штани, має бороду темного кольору з сивиною, який представляється як, далі пряма мова та мова оригіналу: «Меня зовут ОСОБА_18 , я зам. начальника по жизнеобеспечению города Горское, город Горское относится к администрации города Первомайское». Далі мова йде про відсутність світла і води, про звільнення в липні місяці міста від українських загарбників.

Висновком експерта від 22.09.2023 року № СЕ-19/113-23/3154-ФП встановлено, що зображення чоловіка на відео на 1 хвилині 22 секунді, який стоїть у цивільному одязі в сірій шапці, чорній куртці та надає інтерв`ю, а також на 3 хвилині 23 секунді, який перебуває на відео, що міститься у відеозапису та на обліковій картці особи на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , збереженому на DVD-R диску, який підписаний: «Особова справа ОСОБА_20 », зображена одна й та ж сама особа.

Суд також дослідив, оцінив і поклав в основу вироку відомості, що містяться у протоколі огляду від 26.10.2023 року, відповідно до якого була оглянута інформація, розміщена у відкритому доступі у мережі Інтернет за посиланням https://sovminlnr.ru/ministerstva, при натисканні на яке відкрилася сторінка, де посередині екрану міститься напис (мовою оригіналу) «Официальный сайт правительства лнр». Зокрема, в ході пошуку по сайту, де у верхній пошуковій стрічці введено «Горск», після чого здійснено перехід на сайт за посиланням, виявлено публікацію під назвою (мовою оригіналу) «Торжественное мероприятие, посвященное дню шахтера и дню города, состоялось в городе Горское первомайского городского округа». У публікації мова йде про те, що зі святом мешканців привітали співробітники управління по життєзабезпеченню міста Гірське адміністрації міста Первомайськ. На фотознімках під цією публікацією є чоловік у білій футболці (на скірншотах №№ 11, 13), схожий на ОСОБА_7 .

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги захисника про ненадання судом належної оцінки показанням свідків, об`єктивність яких, на думку захисту, не доведена. Вказані свідки були попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань. При цьому їх покази є послідовними, незмінними та узгоджуються між собою, а також з дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами. Підстав ставити під сумнів достовірність показань допитаних судом свідків апеляційним судом не встановлено. При цьому захисник в апеляційній скарзі не конкретизує в чому, на його думку, виявилося упереджене ставлення свідка ОСОБА_9 до обвинуваченого, тому відповідні його доводи є неаргументованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Неспроможними є доводи захисника про відсутність доказів, що ОСОБА_7 є громадянином України та саме він зображений на усіх публікаціях, які надало слідство суду. Вказані твердження захисту спростовуються матеріалами провадження, зокрема наявною інформацією на його особу з Державної міграційної служби України про його місце народження та видача йому паспорта громадянина України, а висновком експерта від 22.09.2023 року № СЕ-19/113-23/3154-ФП підтверджено, що на відповідних відеозаписах та на обліковій картці особи на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зображена одна й та ж сама особа.

Відповідальність за ч. 5 ст. 1111 КК настає за колабораційну діяльність, зокрема за добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Окупаційна адміністрація Російської Федерації - це сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг (п. 6 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Суд звертає увагу, що лише самого факту добровільного зайняття громадянином України такої посади достатньо для кваліфікації відповідних дій за ч. 5 ст. 111-1 КК.

Викладене узгоджується з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 01 грудня 2025 року у справі № 638/18926/23, провадження № 51-714 кмо 25.

Твердження захисника про відсутність доказів, що ОСОБА_7 добровільно зайняв посаду так званого «заступника начальника управління начальника організаційного відділу по життєзабезпеченню міста Гірське адміністрації міста Первомайська луганської народної республіки» спростовуються показаннями допитаних свідків, зокрема свідок ОСОБА_9 підтвердив, що йому телефонував ОСОБА_7 і пропонував повернутися на окуповану територію та агітував за росію, а свідок ОСОБА_11 від подруги дізналася, що ОСОБА_7 після окупації є начальником в м. Гірське відділу життєзабезпечення, куди його призначили окупанти, також бачила підтвердження цього факту в новинах Луганської області, де він давав інтерв`ю і розповідав як добре жити на окупованій території.

Вищезазначені показання свідків узгоджуються з протоколами огляду інтернет-сторінок з відповідними публікаціями та відео, на яких ОСОБА_7 представляється як т. зв. «заступник начальника управління начальника організаційного відділу по життєзабезпеченню міста Гірське адміністрації міста Первомайська луганської народної республіки».

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 54 КПК).

Відповідно до статті 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

При цьому об`єктивних даних, які б вказували на те, що обвинувачений діяв не добровільно чи під примусом, як і відомостей про вжиття ним заходів для виїзду з окупованої території, матеріали провадження не містять.

Вказане свідчить про добровільне зайняття ОСОБА_7 посади т. зв. «заступника начальника управління начальника організаційного відділу по життєзабезпеченню міста Гірське адміністрації міста Первомайська луганської народної республіки».

З огляду на формулювання диспозиції ч. 5 ст. 111-1 КК сам факт добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора є достатнім для кваліфікації відповідних дій за цією кримінально-правовою нормою.

Наявність владних повноважень органу та спрямованість його діяльності є визначальними ознаками під час ідентифікації місця роботи колаборанта як органу влади.

Надаючи оцінку сукупності наведених доказів, їх допустимості, належності, достовірності та достатності, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що місцевий суд, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані та докази, дав їм належну оцінку в аспекті ст. 94 КПК та встановив передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, й обґрунтовано вирішив, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК.

Доводи апеляційної скарги захисника є аналогічними з правовою позицією сторони захисту в суді першої інстанції, яку місцевий суд належним чином перевірив і виклав переконливі мотиви прийнятого рішення, які ґрунтуються на досліджених доказах, яким дав належну правову оцінку, в тому числі й тим, на які посилалась сторона захисту.

Суд апеляційної інстанції, зіставивши зміст показань вказаних свідків, які викладені у вироку суду та які зафіксовані на технічних носіях судових засідань та перевіривши інші докази кримінального провадження доходить висновку, що вони узгоджуються у повному обсязі і судом не було допущено невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Доводи захисника про упередженість суду першої інстанції у зв`язку з висловленням ним під час судового засідання 20.03.2025 про глибоке переконання суду щодо винуватості ОСОБА_7 спростовується дослідженим технічним записом вказаного засідання під час апеляційного розгляду безпосередньо в судовому засіданні. З технічного запису судового засідання слідує, що вказане висловлення під час розгляду клопотання прокурора про спеціальне судове провадження стосується того, що суд впевнений, що обвинувачений повідомлений належним чином.

Визначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином виконав вимоги ст. 50, 65 КК та правильно врахував характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим, тяжким злочином, відомості про особу обвинуваченого, яка раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, до обставин, що обтяжують покарання суд першої інстанції, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 67 КК правильно відніс вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Таким чином, враховуючи характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, його особу, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого неможливе без його ізоляції від суспільства, а покарання має бути призначено у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 111-1 КК, з додатковим покаранням у виді конфіскації майна та позбавлення права займатися певною діяльністю і таке покарання відповідає вимогам ст. 50, 55, 65 КК є справедливим, законним та співмірним з тяжкістю та характеру вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

За результатами апеляційного перегляду оскарженого вироку апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином виконав вимоги статей 22, 94, 370, 373 КПК, забезпечив повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального провадження, належним чином дослідив та оцінив всі докази і виклав переконливі мотиви чому він приймає їх до уваги. Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність і ним не допущено таких порушень кримінального процесуального закону, які б могли бути визнані істотним в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК або потягнути несправедливість судового розгляду в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а вирок суду має бути залишений без змін.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за частиною 5 статті 111-1 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а особою, яка тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4