КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/682/2026 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2025 року, -

за участю сторін провадження:

особи, яка подала скаргу ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2025 рокускаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань - залишено без задоволення.

Залишаючи без задоволення скаргу ОСОБА_6 , слідчий суддя вказав, що обставин чи відомостей, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, які підлягають внесенню в ЄРДР в заяві не зазначено, а посилання особи, яка подала скаргу на наявність відомостей та даних про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, необґрунтовані.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2025 року.

Щодо строку на апеляційне оскарження апелянт вказує, що копію ухвали він отримав 30.09.2025.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_6 подав доповнення до апеляційної скарги, де просив в разі задоволення апеляційної скарги ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати уповноважених осіб ДБР внести відомості до ЄРДР за його заявою від 30.03.2025 р. При цьому в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що скарга слідчим суддею була розглянута у його відсутність, чим було порушено вимоги ст. 306 КПК України, зважаючи на те, що у змісті своєї скарги він просив розглядати справу при його особистій присутності, а слідчим суддею його участь в судовому засіданні не була забезпечена.

Представник ДБР, будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, будь - яких клопотань про відкладення розгляду провадження не направляв. Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, судове засідання проведено у відсутність представника ДБР.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Що стосується клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження, то колегія суддів, враховуючи те, що розгляд скарги відбувся без участі ОСОБА_6 , копія оскаржуваної ухвали в електронному вигляді була направлена до ДУ «Київський слідчий ізолятор» 27.06.2025, однак дані про вручення цієї копії ОСОБА_6 в матеріалах справи відсутні, а як зазначає апелянт, ознайомився він з ухвалою 30.06.2025 і 03.07.2025 вперше звернувся з апеляційною скаргою, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, при цьому, повторне звернення до суду відбулось 30.09.2025 - одразу після отримання копії ухвали про повернення апеляційної скарги відповідно до пояснень апелянтаі доказів про зворотнє матеріали скарги не містять, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження в даному випадку пропущений із поважних причин і підлягає поновленню.

Щодо суті апеляційної скарги, то слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів справи до Печерського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положеннями ч. 3 ст. 21 КПК України передбачено, що кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що зазначених вимог кримінального процесуального закону слідчий суддя не дотримався.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали слідує, що розгляд скарги ОСОБА_6 відбувся без участі останнього.

Проведення судового розгляду без участі ОСОБА_6 слідчий суддя мотивував тим, що особа, яка подала скаргу - ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, а тому враховуючи принцип диспозитивності визнав за можливе розглянути скаргу за відсутності ОСОБА_6 , на підставі наявних матеріалів.

За приписами ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. При цьому, суд повинен переконатися, що таке повідомлення мало місце.

Частиною 3 ст. 135 КПК України передбачено, що особа, що перебуває під вартою, викликається через адміністрацію місця ув`язнення.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_6 та супровідного листа до неї, скарга до суду надійшла з ДУ «Київський слідчий ізолятор» і в змісті скарги ОСОБА_6 просив розгляд справи здійснювати за його особистої участі.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_6 , утримується в ДУ «Київський слідчий ізолятор», його явка до суду могла бути забезпечена шляхом його доставки до суду або здійснення судового провадження у режимі відеоконференції.

Між тим, в матеріалах справи наявна лише повістка про виклик до суду, адресована через ДУ «Київський слідчий ізолятор» для вручення під розписку ОСОБА_6 . Жодних даних про здійснення слідчим суддею запиту на доставку ОСОБА_6 чи здійснення судового провадження у режимі відео конференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» матеріали скарги не містять, більш того, відсутні в матеріалах справи і відомості про отримання ОСОБА_6 такого повідомлення взагалі.

За таких обставин, посилання слідчого судді на те, що особа, яка подала скаргу - ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим, про час та місце розгляду скарги в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки неявка у судове засідання ОСОБА_6 , який перебуває під вартою та має певні обмеження, зокрема щодо доставки до суду, була зумовлена не небажанням останнього брати участь у судовому засіданні, а через обставини, які не залежали від його волі, однак не дивлячись на це та прохання останнього про участь у судовому засіданні, слідчим суддею не було забезпечено можливості ОСОБА_6 бути присутнім і відстоювати у суді свою позицію.

При цьому, колегія суддів наголошує, що матеріали судової справи не містять інформації (розписки) щодо належного повідомлення ОСОБА_6 про місце, день та час розгляду його скарги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_6 підтвердив, що повідомлень про розгляд його скарги в Печерському районному судді не отримував, про те, що розгляд справи вже відбувся і його скарга розглянута він дізнався лише після отримання 30.06.2025 копії оскаржуваної ухвали.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що слідчим суддею не було вжито належних заходів для забезпечення можливості ОСОБА_6 брати особисту участь і відстоювати в суді свою позицію, що відповідно до приписів ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та не відповідає гарантіям справедливого судового розгляду, закріпленим у п. 1 та пп. «с» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, допущені слідчим суддею порушення вимог процесуального закону з огляду на положення ст. 412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді, як така, що постановлена з істотним порушенням вимог КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції скарги ОСОБА_6 у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Клопотання ОСОБА_6 - задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2025 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4