Справа № 202/4047/25
Провадження № 1-кс/202/4739/2025
УХВАЛА

Іменем України

26 червня 2025 року слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Республіки Молдови, громадянки Республіки Молдови, не працевлаштованої, незаміжньої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра надійшло вищезазначене клопотання, в якому наведені дані, що вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих їй дій, а також в обґрунтування необхідності продовження тримання підозрюваної під вартою, слідчим зазначено, що ОСОБА_8 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу, свідків, у кримінальному провадженні, і заявлені ризики не зменшились.

Прокурор у судовому засіданні просила задовольнити клопотання та зазначила про наявність підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого відносно ОСОБА_9 .

Захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Адвокат зазначив, що клопотання подано з порушенням строку, визначеного КПК України, а тому воно підлягає поверненню. Також адвокат вказав на недоведеність прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та, у разі продовження строку дії запобіжного заходу, просив визначити ОСОБА_10 розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Підозрювана ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала думку свого захисника.

Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши думку сторін, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000266 від 19 березня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 1 ст. 26 3КК України.

02 травня 2025 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, які виразились у вербуванні, вчиненому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 травня 2025 року відносно підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 27.06.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 19 червня 2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000266 продовжено до шести місяців, тобто до 02 листопада 2025 року включно.

На обґрунтування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії застосованого запобіжного заходу, тобто до 27.06.2025 року, слідчим у клопотанні зазначено, що у слідства є необхідність проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено слідчим суддею при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. З огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрювану з певним злочином.

Слідчим суддею враховуються обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою; дані про особу ОСОБА_5 яка не працевлаштована, незаміжня, має місце реєстрації за яким і мешкає, а також те, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що поточний стан її здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання щодо існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, слідчий суддя враховує, що ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, тяжкість якого особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності даного ризику слідчий суддя враховує існування інших факторів, які можуть вказувати на наявність у ОСОБА_5 можливості вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, наявність громадянства іншої країни - Республіки Молдови й можливості перетину кордону України, є факторами, які посилюють можливість переховуватися від слідства та/або суду.

Водночас, наявність у ОСОБА_5 зареєстрованого місяця проживання на території України, а також її соціальні зв`язки, не можуть нівелювати фактор втечі та в повній мірі запобігти спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Перевіряючи існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що станом на теперішній час триває досудове розслідування, в ході якого сторона обвинувачення продовжує встановлювати всі обставини кримінального провадження, збирати відповідні докази та встановлювати інших осіб, причетних до вчинення злочину, а тому наявні підстави вважати, що ОСОБА_8 значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та про місцезнаходження яких органу досудового розслідування ще невідомо.

Перевіряючи існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слід зазначити, що ОСОБА_10 відомі анкетні дані потерпілої та свідка, а тому, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, його специфіки та суспільно небезпечний характер, слідчий суддя доходить до переконання, що підозрювана наділена потенційною можливістю незаконно впливати на даних осіб, шляхом погроз чи вмовлять, схиляючи їх до надання неправдивих показів, з метою перешкоджання встановленню істини у даному кримінальному провадженні та уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя також бере до уваги те, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину проти волі, честі та гідності особи, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, як за ознак ретельного планування, так і з розподіленням відповідних ролей, а також роль підозрюваної у вчиненні інкримінованих їй діянь.

Таким чином, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, і заявлені ризики не зменшились.

Зазначене вказує на необхідність продовження застосованого відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку.

При цьому, продовжуючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваної, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання щодо можливості визнання підозрюваній ОСОБА_10 розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178, 183 КПК України, слідчий суддя, у відповідності до п. 5 ч.4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства.

Посилання захисника на порушення строків звернення до суду з даним клопотанням, що повинно мати наслідком його повернення є необгрунтованими. Так, з приписів ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Отже, незважаючи на строк подання клопотання, слідчий суддя зобов`язаний його розглянути, та в КПК України відсутні правові підстави для його повернення зтаких причин.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України - задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 серпня 2025 року включно.

Контроль за виконання ухвали покласти на прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Повний текст ухвали проголошено об 11 годині 00 хвилин 27 червня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1