Справа № 473/2883/25
Номер провадження1-кп/473/294/2025
ВИРОК

іменем України

"04" липня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження №0000305 від 31.03.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вознесенська Миколаївської області, українки, громадянки України, з повною загально середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, незаміжньої, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше судимої:

1) 01.10.2015 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України до 3-х років обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

2) 14.11.2016 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3-х років 5-ти місяців обмеження волі;

3) 26.01.2017 Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4-х років обмеження волі, звільненої від відбування основного покарання 23.01.2019 на підставі ухвали Орджонікідзевського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 в порядку ст.81 КК України умовно достроково з невідбутим покаранням у виді обмеження волі строком 5 місяців;

4) 05.12.2019 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільненої від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік;

5) 14.09.2020 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст.71 КК України до 3-х років 3-х місяців позбавлення волі;

6) 11.11.2020 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3-х років 3-х місяців позбавлення волі; звільненої 07.07.2023 на підставі ухвали Заводського районного суду м. Дніпроджержинська Дніпропетровської області від 08.05.2023 в порядку ст. 81 КК України умовно достроково з невідбутим строком основного покарання 8 місяців 20 днів,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідно до Закону, та діяв на час вчинення вказаних нижче діянь.

Так, 30.03.2025 у період часу з 19 год. 00 хв. по 19 год. 40 хв., ОСОБА_6 перебувала в приміщенні інфекційного відділення Вознесенської багатопрофільної лікарні, Вознесенської міської ради, що розташована за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. 228-ї Стрілецької дивізії, 26, де у неї виник злочинний умисел на повторне, таємне, викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел за корисливий мотив, направлений на повторне, таємне, викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, 30.03.2025 у період часу з 19 год. 00 хв. по 19 год. 40 хв., шляхом вільного доступу зайшла до палати №2 інфекційного відділення Вознесенської багатопрофільної лікарні, Вознесенської міської ради, що розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вул. 228-ї Стрілецької дивізії, 26, звідки повторно, таємно, з вішака розташованого навпроти від вхідних дверей викрала жіночу сумку чорного кольору, належну потерпілій ОСОБА_5 в якій знаходились ювелірні вироби, а саме: золота обручка, 585 проби, вагою 2,76 г, з камінням цирконію, золота підвіска 583 проби, вагою 2,28 г, з камінням перлина та дві банківські картки, які матеріальної цінності не становлять.

Після вищевказаного, ОСОБА_6 залишила місце скоєння кримінального правопорушення та в подальшому розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 11 846,16 гривень.

Суд досліджував докази, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, де зазначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину визнала повністю. Щиро кається. Пояснила суду, що 30.03.2025 ввечері перебувала в приміщенні Вознесенської лікарні, де шляхом вільного доступу зайшла до палати, де таємно, з вішака розташованого навпроти від вхідних дверей викрала жіночу сумку чорного кольору, в якій знаходились ювелірні вироби, а саме: золота обручка, золота підвіска, та дві банківські картки. Золоті вироби здала до ломбарду в місті Одеса, шкоду повністю не відшкодувала.

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_6 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- Висновком експерта № 1135/25 від 18.04.2025 відповідно до якого ринкова вартість золотої каблучки 585 проби, вагою 2,76 г, з камінням цирконію 6497,23 грн., золотої підвіски 583 проби, вагою 2,28 г, з камінням перлина 5348,93 грн. (т.1, а.п.39-43);

- Речовими доказами (т.1, а.п.44).

Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведеності вини обвинуваченої в пред`явленому їй обвинуваченні.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_6 ч.4 ст.185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Обставиною, яка пом`якшую покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд звертає увагу, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.50 КК України:

1. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

2. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У ст.65 КК України зазначені загальні засади призначення покарання:

1. Суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

2. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В силу положень абз.3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Судом встановлено, що обвинувачена раніше судима за ч. 2 ст.185 КК України, судимість непогашена. У ч.ч. 1, 2 ст.88 КК України зазначаються правові наслідки судимості:

1. Особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості;

2. Судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України.

В силу положень п.п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 №16 «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання, може бути врахована при кваліфікації повторного злочину чи при призначенні за нього покарання.

Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченій, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке є умисним, тяжким; проти власності, що становлять одну із найпоширеніших і найнебезпечніших груп злочинних діянь, оскільки вони посягають на одне із найцінніших соціальних благ право власності. Разом з тим, суд враховує, те, що шкода відшкодована частково - повернуто лише сумку та банківські картки.

Обвинувачена на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, незаміжня, за місцем проживання характеризується посередньо. Відповідно до досудової доповіді відносно обвинуваченої, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. На думку органу пробації можливо виправлення особи без ізоляції від суспільства. У разі прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробування, крім обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, слід покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені ч.3 ст.76 КК України. Оцінюючи дану досудову доповідь, суд враховує, те, що згідно зі ст. 9 Закону України «Про пробацію» досудова пробація це забезпечення суду формалізованою інформацією, що характеризує обвинуваченого з метою прийняття судом рішення про міру його відповідальності. Таким чином, досудова пробація тісно пов`язана з процедурою подальшого призначення обвинуваченому покарання. Досудова доповідь має рекомендаційний характер.

Таким чином, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України на мінімальний строк. Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Судові витрати стягнути з обвинуваченої відповідно до ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання - 5 років позбавлення волі.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 судові витрати за проведення експертизи у сумі 420 гривень на користь держави.

Речові докази по кримінальному провадженні: чорну сумку, банківські карти АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Ощадбанк», які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , - залишити їй як власниці.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_7