справа №176/1932/25
провадження №1-кп/176/343/25
УХВАЛА

Іменем України

29 липня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 квітня 2025 року за №0000228,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2025 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 квітня 2025 року за №0000228.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27.06.2025 року.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12.06.2025 продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 серпня 2025 року включно, без визначення застави.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати, ризики передбачені ст. 177 КПК України щодо впливу на свідків, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення або ухилитись від суду. Зокрема зазначила про обґрунтованість обвинувачення, що тяжкість покарання може стимулювати обвинуваченого до втечі, є особою раніше судимою, відсутні міцні соціальні зв`язки, офіційно не працює. Також вказала про неможливість запобігання ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого. Також вказала, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою приховування раніше вчиненого. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищезазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Також вважає, що оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із поєднанням насильства проти життя та здоров`я людини, то в даному випадку відсутні підстави для визначення розміру застави.

В судовому підготовчому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання прокурора вважав можливим застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід нічний домашній арешт з огляду на наявність у нього місця проживання, не переховувався від слідства або суду, в розшуку не був, має намір відшкодувати шкоду, ризики наведені прокурором вважав недоведеними.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому підготовчому засіданні щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підтримав свого захисника, зазначив, що не має наміру ухилятись від суду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, просив його провести без його участі, про що надав відповідну письмову заяву.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовжити тримання обвинуваченого під вартою виходячи з такого.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_3 обвинувачується, у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст.199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У ч. 1 ст. 177 КПК України закріплено, що з метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з вимогами ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшло підтвердження під час розгляду на стадії досудового розслідування слідчим суддею клопотання про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зокрема, ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30.04.2025 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27.06.2025 року строк без визначення розміру застави, ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12.06.2025 продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 серпня 2025 року включно.

Судом встановлено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України , які існували на час обрання обвинуваченому вищевказаного запобіжного заходу, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, який не допитаний, а також вчинити може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою приховування раніше вчиненого. Щодо ризику впливу на свідків, то такий ризик на теперішній час відсутній, оскільки свідки в даносу кримінальному провадженні допитані, але цього замало для зміни запобіжного заходу, враховуючи наявність інших зазначених вище ризиків.

Зокрема, як зазначено в ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Поряд із цим, судом приймається до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, із застосуванням насильства, докази по якому ще не досліджені, потерпілий по справі судом не допитаний, а тому перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілого.

Так, при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого, який є особою раніше судимою за ч.3 ст. 185 КК України, вдовець, дітей не має, офіційно не працює, має тимчасові заробітки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

При вирішенні питання, суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; дані про особу, який є раніше судимий, судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, який не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його стан здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст.176-178,183,193-194,196 України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді тримання під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Судом при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховані усі наявні у розпорядженні дані про особу обвинуваченого, та, на переконання суду, в будь-якому випадку самі по собі не можуть бути визнані достатніми для висновку про відсутність ризиків, передбаченихст.177 КПК України, не спростовують твердження сторони обвинувачення про можливість ухилення обвинуваченого від суду, як і доводів щодо можливості впливати на потерпілого у даному провадженні, який ще не допитаний в судовому засіданні даним складом суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У суду відсутні відомості які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність.

При цьому, не вдаючись до оцінки доказів, у відповідності до положень ст.23 та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому суд вбачає реальним існування заявлених прокурором ризиків, які на даний час продовжують існувати, у зв`язку з чим не вбачає підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж раніше обраний, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого ОСОБА_3 , не можуть їм запобігти.

В рамках кримінального провадження триває судовий розгляд, запобігти наявним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду неможливо, а тому клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Обставини, на які посилається захисник та обвинувачений не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурором доведено продовженням існування обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Менш суворі запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, на даний час не здатні забезпечити виконання своїх процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_3 .

За викладених обставин, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора продовживши обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 вересня 2025 року включно із визначенням застави.

Так, відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 182 КПК України суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинувачем обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визнати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Тому питання про визначення застави у даному провадженні відноситься судом на власний розсуд.

Враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість та обставини кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, а також те, що він обвинувачується у злочині, вчиного із застосуванням насильства, але тривалий час перебуває під вартою, за вказаний час порушення умов застосування запобіжного заходу не допускав, відповідно до вимог ст. 182 КПК Україні суд з урахуванням майнового стану обвинуваченого, раніше судимий, а також беручи до уваги ризики а передбачені ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити розмір застави в сумі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з розрахунку: 3028 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб) *50 = 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, поклавши на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим по даному кримінальному провадженню;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Строк дії вказаних обов`язків не може перевищувати строку дії ухвали про продовження запобіжного заходу.

Такий розмір застави відповідає межам, визначеним пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК України щодо тяжких злочинів, та не є завідомо непомірним для обвинуваченого з огляду на його майновий стан.

Керуючись ст.ст.,176-178,180,183,193-194,196, 199, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000228, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 квітня 2025 року за ч. ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 вересня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_3 в якості альтернативного запобіжного заходу заставу 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень.

У разі внесення застави, вона може бути внесена на депозитний рахунок суду: отримувач платежу ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний код за , рахунок № UA0017442, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, призначення платежу: застава за (вказати П.І.Б. особи, за яку вноситься застава); номер справи (провадження); суд, в якому розглядається справа).

У разі застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді застави покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим по даному кримінальному провадженню;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі в місця попереднього ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1