СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3401/25
ун. № 759/8733/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про самовідвід судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження № 1-кп/759/1453/25, справа № 759/8733/22 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва після перегляду вироку Київським апеляційним судом надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України, яке за даними авторозподілу справ між суддями розподілено на суддю ОСОБА_3 .

За результатами вивчення матеріалів провадження суддя ОСОБА_3 заявив собі самовідвід, який мотивував таким.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у домашньому насильстві стосовно своєї матері - ОСОБА_6 у період часу з 23 березня по 07 грудня 2019 року, складовою такого насильства є окремий преюдиційний епізод заподіяння потерпілій легких тілесних ушкоджень 18 липня 2019 року, за що ОСОБА_5 було окремо засуджено вироком Святошинського районного суду від 16 березня 2020 року (справа № 1-кп/759/381/20, ун. № 759/17558/19), який вступив в законну силу. Обвинувачений ОСОБА_5 в межах висунутого обвинувачення у згаданій справі своєї вини не визнавав, відтак судом було здійснено аналіз доказів на підтвердженню факту фізичного насильства з його боку по відношенню до потерпілої. Оскільки вирок Святошинського районного суду від 16 березня 2020 року ухвалено під головуванням судді ОСОБА_3 , тому він, як головуючий у справі по суті, брав участь у вирішенні питання про винуватість особи за епізодом протиправної діяльності, який має преюдиційне значення у справі, що надійшла до суду, мав у своєму розпорядженні та досліджував докази за фактом фізичного насильства з боку тієї ж особи - ОСОБА_5 до тієї ж потерпілої - ОСОБА_6 , дав їм власну правову оцінку по суті висунутого звинувачення. Вказані обставини, на думку судді ОСОБА_3 , виключають його участь у розгляді кримінального провадження № 1-кп/759/1453/25, справа № 759/8733/22, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України.

Проаналізувавши заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 та матеріали провадження, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про самовідвід слід відмовити з огляду на таке.

Формулювання обвинувачення за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України у обвинувальному акті викладено наступним чином (т. 1, а.с. 24-27):

« ОСОБА_4 , у період часу з 23.03.2019 по 07.12.2019, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що призвело до психологічних страждань останньої.

Так, ОСОБА_7 будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства в сім`ї, маючи не погашену та не зняту судимість за вчинення умисного злочину відносно своєї матері, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин.

Так, у період часу з 23.03.2019 по 17.12.2019 ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході виниклих розмов із своєю матір`ю ОСОБА_8 , яка також постійно проживає за вказаною адресою, умисно, систематично вчиняв відносно останньої дії фізичного насильства, які проявлялись у штовханні, приниженні її людської честі та гідності, шляхом ініціювання постійно триваючих словесних конфліктів, умисному нанесенні ударів та побоїв в різні частини тіла потерпілої.

Окрім цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_6 , вчиняв відносно останньої дії психологічного насильства, що виражались у формі словесних образ з використанням нецензурних висловлювань, приниженні жіночої честі і гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, вимаганні грошових коштів для власних потреб, в результаті чого, останній завдав систематичні психологічні страждання ОСОБА_6 у якої, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 217 від 14.04.2020, виявлено формування та фіксацію негативних психоемоційних змін у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, побоюваннями, страхом за здоров`я членів родини, з очікуванням постійних конфліктів із старшим сином ( ОСОБА_4 ), що супроводжується зниженням загальної якості життя самої ОСОБА_6 та всієї родини (включно неповнолітніх дітей), та завдає додаткових страждань для відповідальної матері».

Водночас, в обвинувальному акті не наведені конкретні епізоди вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 фізичного насильства щодо його матері ОСОБА_6 , а міститься лише загальна вказівка на те, що протягом певного періоду часу обвинувачений вчиняв таке насильство.

Відтак, з обвинувального акту не вбачається, що епізод застосування обвинуваченим фізичного насильства до потерпілої від 18 липня 2019 року, за який його було засуджено вироком Святошинського районного суду від 16 березня 2020 року під головуванням судді ОСОБА_3 , інкримінується ОСОБА_4 як один з епізодів його систематичного насильства щодо потерпілої.

Положення статті 75 КПК України містять вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, зокрема суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів в його неупередженості (п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Разом з цим, в КПК України не визначено критерії, які слід враховувати при визначені упередженості судді.

У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

На думку суду, сам по собі факт розгляду суддею ОСОБА_3 кримінального провадження та ухвалення вироку відносно ОСОБА_4 за епізодом нанесення ним 18 липня 2019 року легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (з урахуванням того, що згідно з обвинувальним актом даний епізод не інкримінується ОСОБА_4 як один проявів систематичного насильства над потерпілою) не свідчить про наявність обставин, які викликають сумнів в його неупередженості.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80-82, 369, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про самовідвід судді Святошинського районного суду

м. Києва ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження

№ 1-кп/759/1453/25, справа № 759/8733/22 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України,

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно.

Суддя ОСОБА_9