11.07.2025
Справа № 331/1256/24
Провадження № 1-кс/331/1344/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000234 від 14.02.2024 ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій ОСОБА_3 за погодженням з прокурор, який здійснює процесуальне керівництвоу кримінальному провадженні прокурор відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, по кримінальному провадженню № 0000234 від 14.02.2024 ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання зазначено, що місцеві мешканці м. Запоріжжя та Запорізької області, будучи проросійськи налаштованими громадянами України, в умовах воєнного стану, діючи умисно, починаючи з січня 2023 року добровільно надали згоду представникам держави-агресора рф на проведення підривної діяльності проти України, шляхом добровільного збору та передачі інформації про місця дислокації та переміщення сил та засобів оборони України.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Запоріжжя Запорізької області, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , який користується терміналом мобільного зв`язку з ІМЕІ НОМЕР_1 з абонентським номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 та мобільними додатками месенджерами «Telegram», «WhatsApp», «Viber», «Signal», які встановлено на вказаному мобільному терміналі. Так встановлено, що ОСОБА_5 , на виконання завдання представників спецслужб рф, придбав та встановив відеокамери прихованого відео спостереження на залізничних коліях Запорізької області, з метою фіксації переміщення сил, засобів, техніки та озброєння Сил оборони України.

Так, відповідно до повідомлення оперативного підрозділу Управління СБ України в Запорізькій області від 09.07.2025 встановлено, що 09.07.2025 року останній був затриманий співробітниками Національної поліції відповідно до вироку Південного районного суду міста Кам`янське (справа № 1-кп/207/96/25). В ході затримання співробітниками поліції не виявлено при ОСОБА_5 мобільного телефону, Samsung Galaxy Note 20 Ultra (ІМЕІ НОМЕР_1 ) яким він користувався впродовж 2024-2025 роках та може бути доказом вчинення протиправної діяльності. В ході проведення оперативно-розшукових заходів була отримана інформація, що ОСОБА_5 , з метою приховування доказів своєї протиправної діяльності, передав мобільний телефон ОСОБА_6 своїй матері ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , в цивільному шлюбі з ОСОБА_8 , який є власником житла.

09.07.2025 органом досудового розслідування, керуючись вимогами ч. 3 ст. 233 КПК України у зв`язку із невідкладним випадком, пов`язаних із врятуванням майна та з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, до постановлення ухвали слідчого судді проведено обшук квартири за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить цивільному чоловіку ОСОБА_10 , під час проведення якого вилучено предмети, які мають вагоме значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме «Samsung Galaxy Note 20 Ultra», SM-N985F/DS, S/N: R58N91CZVBD, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , сім картками: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 .

Так під час проведення обшуку виявлено та вилучено наведену вище речі, на яких можуть бути міститись електронні докази злочинної діяльності ОСОБА_5 , та які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також необхідні для встановлення об`єктивної істини, як передбачено ст.2 КПК України, а також висвітлюють фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, а саме вчинення активних дії спрямованих на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

10.07.2025 постановою слідчого вищезазначені предмети та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вище викладене, вилучені, предмети та документи, відповідають критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України, які відповідно до п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України підлягають арешту.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи цей факт, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України «Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна», прошу провести розгляд клопотання без виклику володільця.

На підставі вищевикладеного просить суд клопотання задовольнити. Накласти арешт на майно шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження та метою забезпечення збереження речових доказів, яке було вилучене 09.07.2025 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , а саме «Samsung Galaxy Note 20 Ultra», SM-N985F/DS, S/N: R58N91CZVBD, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , сім картками: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 .

Враховуючи цей факт, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України «Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна», просить провести розгляд клопотання без виклику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: суддя, при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності, слідчого, прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, взявши до уваги заяву слідчого, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-її). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А « 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування арешту майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 16, 21, 93, 98-100, 117, 131, 132, 167, 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000234 від 14.02.2024 ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження та метою забезпечення збереження речових доказів, яке було вилучене 09.07.2025 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , майно, а саме Samsung Galaxy Note 20 Ultra, SM-N985F/DS, S/N: R58N91CZVBD, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , сім картками: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя: ОСОБА_1