ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/8850/25

Провадження 1-кс/522/2844/25

24 квітня 2025 року

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козацьке Роздільнянського району Одеської області, українця, не одруженого, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчому судді Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000528 від 11.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

На обґрунтування клопотання вказано, що що 11.04.2025 до чергової частини відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної в Одеській області для розгляду в межах компетенції та прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України надійшли матеріали з ВВВБ по 2 прикордонному загону ГВЗВВБ «Південь» відповідно до якої особа, дані якої не розголошується в інтересах слідства, з корисливих мотивів сприяє та організовує незаконне переправлення осіб через державний кордон України своїми порадами, вказівками, наданням засобів. ЖЄО № 11198 від 11.04.2025.

У квітні 2025 році, більш точного часу досудовим розслідуванні не встановлено, в невстановленому досудовим розслідуванні місці у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на отримання прибутку шляхом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, поза пунктом пропуску із наданням порад, вказівок та проведенням інструктажів з особами, які намагаються уникнути призову на військову службу або незаконно перетнути державний кордон України до Республіки Молдова поза межами офіційних пунктів пропуску громадян України та, діючи відповідно до заздалегідь спланованих дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, стала на злочинний шлях і умисно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, на виконання злочинного умислу ОСОБА_7 у квітні 2025 році, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, почав підшукувати осіб, які мають бажання виїхати з території України, але не мають законного права на перетин державного кордону України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, термін дії воєнного стану продовжено ще на 30 днів, указом Президента України від 15.04.2022 № 133/2022 та від 18.04.2022 № 259/2022, який затверджено Верховною Радою України відповідним Законом України від 21 квітня 2022 року № 7300 від 19.04.2022 «Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Указом Президента України ОСОБА_8 від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.05.2022 строком на 90 діб.

В подальшому Указом Президента України ОСОБА_8 від 12.08.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 23.08.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України ОСОБА_8 від 07.11.2022 № 757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

В подальшому, Указом Президента України ОСОБА_8 від 15.04.2025 № 235/2025 продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб.

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об'єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з'єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв'язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 33 Конституції України, тобто право кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24.02.2022 року Указом Президента України №69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_7 всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 маючи намір на законних підставах виїхати за межі України, у зв`язку із отриманою пропозиції, щодо офіційного працевлаштування, дізнався у невстановленої під час проведення судового розслідування особи, про те, що, ОСОБА_7 допомагає в переправленні осіб через державний кордон України.

З метою з`ясування всіх умов та обставин для виїзді за межі України, 17.04.2025 більш точний час встановити під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_7 на мобільний номер телефону отриманий від невстановленої особи.

Під час телефонної розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 останній запитав про умови перетину державного кордону України на законних підставах та

ОСОБА_7 повідомив, що процедура перетину державного кордону України займає деякий час та необхідні певні документи.

В цей же час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел з корисливим мотивом на організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України до республіки Молдова поза межами офіційних пунктів пропуску громадян України.

Надалі, 17 квітня 2025 ОСОБА_7 із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «WhatsApp», в ході листування повідомив ОСОБА_9 , що вартість послуг за допомогу у незаконному перетині кордону буде складати 3000 доларів США, на що останній погодився, після чого ОСОБА_7 повідомив що подальший план дій щодо перетину державного кордону України, поза межами пункту пропуску та порад будуть надані ним додатково.

Отже, встановлено, що у невстановлений досудовими розслідуванням час та місці, однак не пізніше квітня 2025 року, невстановлена органом досудового розслідування особа разом з ОСОБА_7 , які діяли за попередньою змовою між собою, керуючись єдиним прямим умислом спрямованим на власне незаконне збагачення розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання таких наслідків, розробила єдиний стійкий злочинний план, згідно якого здійснювала ряд дій спрямованих на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та доведення таких дій до кінцевого результату, керівництво такими діями, сприяння вчиненню в тому числі порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, та, діючи відповідно до розробленого плану, вступила у злочину змову з ОСОБА_4 та іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою, яким вони повідомила про свої злочинні плани щодо незаконного перетинання особами державного кордону України за грошові кошти та наявної реальної можливості організувати таке переправлення.

При цьому, ОСОБА_7 демонстрував свою обізнаність щодо способів незаконного перетину кордону, можливість усунення перешкод щодо незаконного перетину кордону через свої міцні зв`язки, надавав поради та вказівки щодо дій ОСОБА_9 , під час самого перетинання кордону, піший шлях перетину з конкретним зазначенням послідовних дій, а також інші поради щодо незаконного перетину державного кордону, за що ОСОБА_9 повинен буде заплатити йому грошові кошти в сумі 3000 доларів США, на що ОСОБА_9 надав свою згоду.

Надалі, 21 квітня 2025 року ОСОБА_7 із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «WhatsApp», в ході листування повідомив ОСОБА_9 про необхідність прибуття за координатами в смт. Великомихайлівку, Роздільнянського району Одеської області 22 квітня 2025 року в 18.00 годині, де його повинен буде забрати сам ОСОБА_7 на власному автомобілі.

Так, 22 квітня 2025 біля 18 години 02 хвилини за інструкцією ОСОБА_7 ОСОБА_9 прибувши за координатами наданими останнім, що розташований за адресою: Одеська області, Роздільнянський район, смт. Великомихайлівка, та повідомив про свій приїзд.

Після повідомлення ОСОБА_9 безпосередньо ОСОБА_7 до нього проїзд за визначеними координатами, під`їхав автомобіль марки ВАЗ 2105 д/з НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_4 , які спільно надавали вказівки ОСОБА_9 сісти у вказаний автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_7 та іхати до нього додому з метою отримання подальших інструкції, щодо перетину державного кордону України до Республіки Молдова поза межами офіційних пунктів пропуску громадян України, на що останній погодився та сів до них на заднє сидіння автомобіля марки ВАЗ 2105 д/з НОМЕР_1 .

В подальшому, 22 квітня 2025 року біля 18.30 годин вони прибули до власного будинку ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де за інструкцією ОСОБА_7 та ОСОБА_4 повинні були чекати до 21.45 годин, з метою отримання подальших інструкції від останніх.

Потім, в той же день після 21.45 годин ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_4 надали вказівку ОСОБА_9 виключити телефон та збиратися їхати на наступного села Трофимівка, Роздільнянського району Одеської області на заздалегідь підготовленому автомобілі марки ВАЗ 2105 д/з НОМЕР_1 , з метою перетину державного кордону України, поза межами офіційних пунктів пропуску громадян України.

Під час руху, в період часу з 21:45 до 22:00 ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_4 надавали ОСОБА_9 вказівки та поради щодо незаконного перетину Державного кордону України, подальші дії ОСОБА_9 біля кордону та під час самого перетину та наказали останньому передати їм грошові кошти в сумі 3000 доларів США за сприяння у його незаконному перетині Державного кордону України, інструкції щодо поводження себе з представниками Республіки Молдови після перетину кордону.

Надалі, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 приблизно о 22:10 провели ОСОБА_9 до місцевості, яка знаходиться неподалік с.Трофимівка, Роздільнянського району Одеської області, де діє режим прикордонного контролю, де продовжили надання останньому інструкцій щодо незаконного перетину Державного кордону України, а також пояснювали на мапі у своєму мобільному телефоні подальший піший шлях до кордону з Республікою Молдовою.

Після чого, за вимогою ОСОБА_10 та ОСОБА_4 за сприяння у незаконному перетині Державного кордону України, ОСОБА_9 передав їм імітаційні засоби у вигляді грошових коштів в сумі 3000 доларів США у кількісті 30 штук, (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 22.04.2025 становило 123 600 гривень).

Надалі, ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_10 та ОСОБА_4 та за визначеним ним маршрутом направився в сторону Державного кордону України.

ОСОБА_4 отримавши від ОСОБА_9 заздалегідь обумовлену суму грошових коштів в розмірі 3 000 доларів США, які були заздалегідь ідентифіковані за організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, поза пунктом пропуску, шляхом надання порад та вказівок, в подальшому був викритий співробітниками поліції.

У зв`язку з викладеним, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

22.04.2025 року ОСОБА_4 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

22.04.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом затриманняяким виявлено та вилучено:

1) Мобільний телефон марки «Самсунг», модель «А 03S», в корпусі чорного кольору з пошкодженнями у вигляді подряпин заднього корпусу та тріщин переднього корпусу екрану телефона по всій його площині, IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 з сім-картками НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який поміщено до спеціального пакету НПУ RIC 2010622.

2) Імітовані грошові кошти номіналом по 100 доларів США у кількості 30 купюр, серійний номер усіх тридцяти купюр № KB1485985HMB2, які поміщено до спеціального пакету НПУ INZ 2065923, які він самостійно надав слідчому.

- Протоколом обшуку транспортного засобу, а саме автомобіля марки «ВАЗ 21051» д/н НОМЕР_1 , білого кольору, 1986 року випуску, кузов №: НОМЕР_6 , який був розташований на околиці у селі Трофимівка Роздільнянського району Одеської області, який перебуває в користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого виявлено та вилучено: 1)свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ВАЗ 21051» д/н НОМЕР_1 , серія НОМЕР_7 .

2) ключі від транспортного засобу «ВАЗ 21051» д/н НОМЕР_1 , які поміщено до спеціального пакету НПУ SUD1123116

3) транспортний засіб «ВАЗ 21051» д/н НОМЕР_1 , білого кольору, 1986 року випуску, кузов №: НОМЕР_6 .

-показаннями свідка ОСОБА_9 , який підтверджує факт незаконного переправлення через державний кордон за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

На даному початковому етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми, щоб стверджувати, що ОСОБА_4 має певне відношення до вказаного злочину.

Таким чином, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності досліджених під час розгляду клопотання доказів, які об`єктивно вказують на обґрунтованість припущення про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, приходить до висновку про обґрунтованість підозри у кримінальному провадженню за №0000528 від 11.04.2025 року відносно ОСОБА_4 .

Слідчий суддя приходить до висновку, що у ОСОБА_4 мають місце процесуальні ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину. Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння цією особою, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, більш того, за вчинення вищевказаного злочину передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дев`яти років, що у сукупності свідчить про наявність реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосовувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо неї.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_4 , усвідомлюючи можливість його засудження до покарання у виді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, наявний ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України, оскільки ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі має можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні з метою зміни ними показань у ході судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: репутацію підозрюваного, а також що кримінальне правопорушення вчинене в умовах російського військового вторгнення в Україну та ведення РФ війни проти України, що у свою чергу свідчить про обґрунтовані підстави вважати, що у розмірі застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Вказані обставини є підставами вважати, що до підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків має бути застосований запобіжний захід тримання під вартою. За указаних обставин підстави для застосування до нього будь-якого іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, відсутні.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на положення ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, враховуючи особу підозрюваного, його майновий стан та вік.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000528 від 11.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк до 20.06.2025 включно.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту фактичного затримання підозрюваного, тобто з 22.04.2025.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 20.06.2025 включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1) прибувати до прокурора, слідчого або суду за вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому ОСОБА_4 зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1