УХВАЛА

26 травня 2025 року

м. Київ

справа № 317/2102/23

провадження № 51-1917ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 27 вересня 2024 року та вирок апеляційного суду Запорізької області від 20 лютого 2025 року,

встановив:

До Верховного Суду надійшла указана вище касаційна скарга, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання приписів цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі вказується судове рішення, що оскаржується, а згідно з ч. 5 цієї статті до касаційної скарги додаються копії цих судових рішень. Пунктом 5 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі мають міститися вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Насамперед Верховний Суд зауважує, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, мають співвідноситися із приписами ст. 436 КПК, відповідно до яких суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Захисник за результатами розгляду касаційної скарги просить скасувати вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 27 вересня 2024 року та вирок апеляційного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2025 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Проте, сформульовані ОСОБА_5 вимоги в касаційній скарзі не співвідносяться з положеннями ст. 436 КПК у частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду з огляду на таке. По-перше, скасування вироків місцевого та апеляційного судів є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. По-друге, призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції можливе у разі скасування лише рішення апеляційного суду.

Крім того, Суд зауважує, що скаржник на виконання приписів ч. 5 ст. 427 КПК додав до касаційної скарги, зокрема копію вироку Запорізького апеляційного суду, проте на виконання пунктів 3, 5 ч. 2 ст. 427 КПК зазначив про вирок апеляційного суду Запорізької області від 20 лютого 2025 року та вирок апеляційного суду м. Запоріжжя. Викладене свідчить про допущені суперечності у змісті касаційної скарги щодо назви апеляційного суду, який постановив оскаржуваний вирок, які створюють сумніви стосовно того, яке ж судове рішення оскаржується в касаційному порядку.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК визначено, що касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Отже, стверджуючи про незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на порушення закону (істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого), які, на її думку, допущені судами, а також зазначити, у чому саме полягають допущені судами порушення, які відповідно до положень ст. 438 КПК є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з урахуванням приписів статей 412-414 КПК.

Частиною 2 ст. 433 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Захисник у касаційній скарзі вказав про допущення судами попередніх інстанцій порушень: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Водночас Суд зауважує, що неповнота судового розгляду (ст. 410 КПК), невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК), про порушення яких стверджує захисник, відповідно до положень ст. 409 КПК є підставою для скасування або зміни судового рішення під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, проте з огляду на приписи статей 433, 438 КПК не є предметом касаційного розгляду.

Крім того, касаційний суд зазначає, що ОСОБА_5 у касаційній скарзі узагальнено вказав про наявність підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК (невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого), однак не конкретизував у чому полягає така невідповідність з огляду на приписи статті 414 КПК, та не обґрунтував доводів у цій частині.

До того ж, Суд зауважує, що за змістом ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість. Водночас захисник у касаційній скарзі не наводить обґрунтувань на підтвердження того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних ним судових рішень з погляду невідповідності виду чи розміру призначеного засудженому покарання.

Також колегія суддів звертає увагу захисника, що у скарзі узагальнено зазначено про безпідставне відхилення доказів невинуватості ОСОБА_4 , однак скаржник не вказує, які це конкретно докази, та чому вони, на його думку, свідчать про невинуватість засудженого.

З огляду на те, що касаційна скарга захисника не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3