В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-Б, кримінальне провадження, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001112 від 04.06.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області, який є громадянином України, не одружений, дітей на утриманні не має, є інвалідом 3 групи, працює на ПАТ «МОТОР СІЧ» на посаді слюсаря, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2024 року, приблизно о 16 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним мотоциклом «JIALING JH250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух в правій смузі для руху по автодорозі Т-0806 на о. Хортиця, зі сторони мосту Преображенського, в напрямку Аркового мосту в м. Запоріжжі.

При цьому, швидкість руху мотоцикла під керуванням водія ОСОБА_4 складала понад 70,2 км/год, яка перевищує максимально дозволену швидкість руху в населеному пункті 50 км/год, згідно Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями.

В цей час попереду, в районі електроопори № 51, у невстановленому для пішохідного переходу місці, проїзну частину автодороги Т-0806 зліва направо перетинали пішоходи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В цей же час, попереду мотоцикла, в попутному йому напрямку в лівій смузі для руху, здійснював рух автомобіль «Citroen С-Elysse», водій якого побачивши пішоходів, почав пригальмовувати та пропускати їх.

Продовжуючи рух, водій мотоцикла «JIALING JH250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість виявити пішоходів на проїзній частині та технічну можливість уникнути на них наїзду, при умові руху з максимально допустимою швидкістю в населеному пункті, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, діючи зі злочинною недбалістю, заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив та допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- 12.4: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;

- 12.9 б) «водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до лікувального закладу. 30.07.2024 ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень померла у відділенні КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР під наглядом лікарів.

Згідно висновку судово-медичної експертизи причиною смерті ОСОБА_6 стала поєднана тупа травма голови, тулуба та кінцівок, у вигляді переломів кісток скелету (тазу, правої променевої кістки), з ушкодженнями внутрішніх органів (головного мозку), з розвитком в після травматичному періоді гнійно-некротичних змін м`яких тканин нижніх кінцівок, яка ускладнилась розвитком поліорганної недостатності, яка і стала безпосередньою причиною смерті. Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли бути отримані в результаті дорожньо-транспортної пригоди, як у пішохода, при наїзді на неї двоколісним моторним транспортним засобом.

Згідно висновку судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , у вигляді закритої черепно-мозкової травми, закритої тупої травми грудної клітини, закритої тупої травми тазу, закритого фрагментарного перелому ліктьової кістки, закритого перелому тіла правої променевої кістки, закритих багато уламкових переломів середньої третини обох кісток правої гомілки, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. п. 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, оскільки останній мав технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування при русі з дозволеною швидкістю руху у населеному пункті.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, яке полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, надавши суду наступні пояснення по суті пред`явленого обвинувачення.

04.06.2024 він рухався в напрямку Арочного моста, зі сторони Лівого берегу, приблизно о 17.00 год. Дорога у його напрямку має дві полоси для руху. Його транспортний засіб рухався у правій полосі, а в лівій полосі, попереду нього у цьому ж напрямку, рухалися два транспортні засоби, які були більшим розміром ніж його мотоцикл, перший Кроссовер, а другий ВАЗ, та обмежували йому видимість. При здійсненні руху, він уважно стежив за дорогою у своїй полосі для руху, яка мала вибоїни, пішохідних переходів на цій ділянці дороги немає. Найближчий пішохідний перехід від місця ДТП знаходився на відстані приблизно 300 метрів. Швидкість його транспортного засобу була приблизно 65 км/год. Під час руху, пішоходів він не бачив, і не помітив, як транспортний засіб, який рухався у лівій полосі в попутному з ним напрямку, почав гальмувати та пропускати пішоходів, які перетинали дорогу із відерцями у руках, у недозволеному місці, зі сторони Козацького подвір`я. Він побачив двох пішоходів вже коли вони вийшли із-за автомобілю, який їх пропускав, і були на його полосі для руху транспортних засобів. Він одразу застосував заходи для екстреного гальмування, але не вдалося запобігти зіткненню. Після зіткнення його мотоцикл продовжив рух, і він загальмував лише об бордюр. Одразу він підбіг до потерпілих, викликав швидку та поліцію.

Після ДТП потерпілі перебували у лікарні, він неодноразово до них приходив, щоб навістити їх. Потерпіла, яка померла ( ОСОБА_6 ), була при пам`яті тривалий час, він з нею спілкувався та купляв необхідні їй препарати. А з іншою потерпілою ( ОСОБА_7 ) він не спілкувався, оскільки вона перебувала у реанімації. Проте, він спілкувався з її сином і він йому компенсував витрати на лікування потерпілої.

Зазначив, що дуже шкодує за те, що сталося, і що внаслідок ДТП одна потерпіла померла, а інша отримала тілесні ушкодження. Він на той час мав п`ять років стажу водіння мотоциклом і жодного разу не притягався до адміністративної відповідальності

Потерпілі у судове засідання жодного разу не з`явилися, при цьому, судом вжито всі можливі заходи щодо їх виклику у судове засідання. Цивільні позови потерпілими ні на стадії досудового розслідування, ні на стадії судового розгляду не подані.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних про особу обвинуваченого, процесуальних документів, необхідних для ухвалення вироку. При цьому, судом було роз`яснено учасникам кримінального провадження про позбавлення їх права на оскарження даних обставин в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди, крім обставин, визначених ст. 65 КК України, мають враховувати не тільки наслідки, що настали внаслідок кримінального правопорушення, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо).

Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. При цьому, суд враховує, що зазначений злочин вчинено ОСОБА_4 з необережності, а характер допущених порушень Правил дорожнього руху України свідчить про те, що наїзд на пішоходів відбувся не на пішохідному переході, і останні, будучи особами похилого віку, перетинали дорогу, на якій мається дуже щільний рух, у недозволеному місці, чим самі наражали себе на небезпеку.

Суд також враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, не одружений, дітей на утриманні не має, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є інвалідом ІІІ групи по загальному захворюванню.

Згідно медичних документів, ОСОБА_4 має гіпертонічну хворобу та проблеми із хребтом, неодноразово проходив стаціонарне лікування, потребує постійного нагляду сімейного лікаря.

Крім того, суд враховує поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення, який одразу після дорожньо-транспортної пригоди зупинився, викликав потерпілим швидку та поліцію. У період перебування потерпілих у лікарні після отриманих травм, навідувався до них, надаючи їм матеріальну допомогу на лікування, що також підтверджується платіжними інструкціями від 03.08.2024 про перерахунок грошових коштів двома платежами по 25 000 грн. кожний.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає відшкодування матеріальної шкоди потерпілим одразу після скоєного, до направлення кримінального провадження до суду, визнання обвинуваченим вини, сприяння у встановленні об`єктивної істини у справі, а також його щире каяття у вчиненому, про що свідчить поведінка обвинуваченого після злочину, який одразу викликав швидку допомогу, під час проходження лікування потерпілими, цікавився їх здоров`ям та потребами, а також його поведінка у судовому засіданні, яка безсумнівно свідчить про те, що обвинувачений шкодує про вчинене та про наслідки, які настали внаслідок його дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. При цьому, призначене покарання не має на меті завдати фізичних страждань та принизити людську гідність.

З урахуванням фактичних обставин справи, характеру допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, як обвинуваченим, так і потерпілими, які допустили порушення п.п. г п. 4.14. Правил дорожнього руху, як пішоходи, низьких ризиків вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, відомостей про особу обвинуваченого, сукупність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 50 КК України, в тій частині, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, суд доходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, з призначенням обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

При цьому, на думку суду, виходячи з викладених вище обставин, досягнення мети покарання можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства, а тому суд вважає за необхідне на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, що, на думку суду, також мінімізує ризик вчинення обвинуваченим нових злочинів у майбутньому.

На переконання суду, призначення ОСОБА_4 покарання з випробуванням у даному випадку, з урахуванням принципу індивідуалізації, є справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у вироку, який підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, в частині їх стягнення.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що в ході досудового розслідування було проведено такі експертизи:

- судова інженерно-транспортна експертиза за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/108-24/11017-ІТ від 04.07.2024, і згідно довідки, її вартість становить 4 543 гривні 68 копійок;

- судова фототехнічна та інженерно-транспортна експертиза за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» №КСЕ-19/108-24/12162 від 30.09.2024, і згідно довідки, її вартість становить 15 918 гривень 00 копійок;

- судова фототехнічна експертиза за експертною спеціальністю «Дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення» №СЕ-19/108-24/21415-ФП від 15.11.2024, і згідно довідки, її вартість становить 6 367 гривень 20 копійок;

- судова інженерно-транспортна експертиза за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № СЕ-19/108-24/22644-ІТ від 27.11.2024, і згідно довідки, її вартість становить 4 775 гривень 40 копійок;

Загальна сума витрат, пов`язаних із залученням експертів у кримінальному провадженні, складає 31 604 гривні 28 копійок.

Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню в ході досудового розслідування було проведено експертизи, висновки яких покладені в основу обвинувачення, і органом досудового розслідування документально підтверджені процесуальні витрати на проведення експертиз на загальну суму 31 604 грн. 28 коп., суд вважає за необхідне стягнути вказані витрати із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь державного бюджету України

Крім того, як встановлено судом, у ході досудового розслідування даного кримінального провадження слідчим суддею було застосовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно.

Частиною 4 ст. 174 КК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно з ухвалою слідчого судді Ленінського (Дніпровського) районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2024 року, накладено арешт на мотоцикл «JIALING JH250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ТОВ «ДНІПРОФ», та на предмет одягу пішохода, один кросівок.

Вказаний арешт підлягає скасуванню, відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, оскільки у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна (речових доказів) відпала потреба.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Цивільні позови у даному кримінальному провадженні не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення експертиз у загальному розмірі 31 604 (тридцять одна тисяча шістсот чотири) гривні 28 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського (Ленінського) районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2024 року, з мотоцикла «JIALING JH250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ТОВ «ДНІПРОФ», та з предмету одягу пішоходів, з одного кросівку.

Речові докази:

-мотоцикл «JIALING JH250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання автотранспорту ГУНП в Запорізькій області повернути власнику чи його законному володільцю;

-DVD диски з відеозаписом з відеореєстраторів автомобілів Citroen C-Elysse та Toyota RAV-4, які долучені до матеріалів кримінального провадження, - залишити в них.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі п. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Повний текст вироку після його проголошення вручається учасникам кримінального провадження, які присутні у судовому засіданні, та не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який в судове засідання на проголошення вироку не прибув.

Суддя ОСОБА_1