Справа № 522/8167/25
Провадження по справі № 1-кп/522/2444/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000267 від 11.02.2025 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл, Одеської області, громадянина України, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», із середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- 26.07.1995 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 42, ст. 44 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із відстрочкою виконання вироку на строк 2 роки;

- 12.05.1997 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із приєднанням невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 26.07.1995, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна. Звільнений 27.04.2000 умовно-достроково, невідбутий строк - 8 місяців 1 день;

- 01.04.2003 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 31.01.2007 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 04.12.2007 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;

- 06.12.2010 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Звільнений 07.11.2017 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 04.04.2022 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці. Звільнений 18.10.2022 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 26.05.2023 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. Звільнений 17.09.2024 за ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси на підставі ст. 81-1 КК України умовно-достроково, невідбутий строк 6 років 8 місяців 23 дні, для проходження військової служби за контрактом,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

Так, згідно із вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, дію якого, згідно із Законами України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від від 29.10.2024 № 4024-IX та № 4221-ІХ від 05.02.2025 продовжено, відповідно із 10.11.2024 та із 08.02.2025 строком на 90 діб та відповідно з 05.02.2025 строком на 90 діб.

Відтак, з 24.02.2022 по теперішній час безперервно діє воєнний стан.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.09.2024 солдат ОСОБА_3 направлений для проходження служби до 2 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецького спеціалізованого взводу з 18 вересня 2024 року.

Відтак, з 11.09.2024 тобто з дня відправлення до 2 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецького спеціалізованого взводу ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Будучи військовослужбовцем солдат ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом у розпорядженні військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», постійно мешкаючи в Україні та достовірно знаючи про дію в Україні воєнного стану, маючи незняту та непогашену судимість за вчинення умисних корисливих майнових злочинів, вчинив каране протиправне діяння за наступних обставин.

Так, 22.01.2025, приблизно о 15:00 годині, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», знаходячись біля магазину «Пиріжки» у м. Одесі по вул. Новощіпний ряд, корпус 107, помітивши у кармані верхнього одягу громадянина ОСОБА_6 мобільний телефон марки «ОРРО А3Х» у корпусі чорного кольору та керуючись раптово виниклим прямим умислом та корисливим мотивом, з метою крадіжки, діючи в умовах воєнного стану, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, таємно викрав із лівої кишені куртки громадянина ОСОБА_6 належний останньому мобільний телефон марки «ОРРО А3Х» у корпусі чорного кольору з ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , вартістю 5555 гривень.

Разом з викраденим майном ОСОБА_3 з місця події зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 5555 гривень.

Крім того встановлено, що ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом у розпорядженні військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», постійно мешкаючи в Україні та достовірно знаючи про дію в Україні воєнного стану, маючи незняту та непогашену судимість за вчинення умисних корисливих майнових злочинів, вчинив каране протиправне діяння за наступних обставин.

Так, 07.02.2025, приблизно о 19:00 годині, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , знаходячись на розі АДРЕСА_2 , помітивши у кармані верхнього одягу потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон торгівельної марки «Самсунг М31», в корпусі чорного кольору, керуючись раптово виниклим прямим умислом та корисливим мотивом, з метою крадіжки, діючи в умовах воєнного стану, повторно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, таємно викрав із кишені куртки ОСОБА_7 належний останньому мобільний телефон марки «Самсунг М31», в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , вартістю 3400 гривень, із сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_5 , яка не представляє матеріальної цінності для потерпілого.

Разом з викраденим майном ОСОБА_3 з місця події зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3400 гривень.

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати виним ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі, підтвердив обставини кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальному акті та пояснив суду наступне. По першому крадіжки епізоду, вказав, що дійсно взимку 2025 року, після нового року, вдень, більш точної дати та часу не пам`ятає, викрав телефон з карману верхнього одягу у невідомого йому чоловіка, знаходячись на ринку «Привоз», марки телефона не пам`ятає. Щодо другого епізоду крадіжки, вказав, що телефон викрав з карману верхнього одягу у невідомого йому чоловіка, коли він йшов додому, неподалік від вулиці, де він мешкав. Здійснив крадіжку, щоб купити поїсти, оскільки в нього не було грошей для існування.

У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не вчиняти злочини.

Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі. Зазначив, що потерпілим шкоду не відшкодував.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Суд враховує долученні прокурором заяви від потерпілих, в яких вони просять проводити судовий розгляд без їх участі.

Прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового складання вироків, остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді 6 років 10 місяців позбавлення волі. Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України, судові витрати відсутні, запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Захисник в судовому засіданні просив суд призначити його підзахисному мінімальне покарання з урахуванням його щирого каяття.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

Мотивування прийнятого рішення.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, із середньою освітою, військовослужбовець за контрактом військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», проживаючий в м. Одеса, відомості щодо перебування обвинуваченого у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку в матеріалах кримінального провадження відсутні, раніше судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є раніше судимий та вчинив кримінальне правопорушення після умовно-дострокового звільнення маючи невідбутий строк 6 років 8 місяців 23 дні, для проходження військової служби за контрактом, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі.

Крім того, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, належить частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2023 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 9 місяців.

Саме таке покарання суд вважає законним, пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_3 саме такого виду покарання.

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З урахуванням наведеного підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Запобіжний захід, продовжений ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2025 року обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період 21.02.2025 року по день набрання вироком законної сили включно, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України. Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілими у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 50, 63, 65, 71, 72, 185 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2023 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 6 (шести) років 9 (дев`ять) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період із 21.02.2025 року по день набрання даним вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі по день набрання вироком законної сили включно.

Запобіжний захід, продовжений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2025 року у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , до набрання даним вироком законної сили, - залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон марки «Самсунг М31», в корпусі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_3 IMEI2: НОМЕР_4 - вважати повернутим власнику ОСОБА_7 , згідно зберігальної розписки;

- цифровий диск DVD-R із відеозаписами з місця події, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_8