Провадження № 1-кс/742/1239/25
Єдиний унікальний № 742/6988/24
УХВАЛА

05 вересня 2025 року місто Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки, клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001032 від 07.10.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим ВРЗЗС СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , подано до суду клопотання, погоджене прокурором Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001032 від 07.10.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділенням Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001032 від 07.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

04.09.2025 о 12:29 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, а саме у незаконному збуті наркотичних засобів вчиненому повторно.

Обгрунтовуючи наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, доказів, які вказують на ОСОБА_5 , як особу, що вчинив злочин, тяжкість можливого покарання, слідчий і звернувся до суду з даним клопотанням.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, посилаючись на викладені доводи в такому.

Підозрюванийта його адвокат у судовому засіданні заперечували проти даного клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на необґрунтованість підозри та недостатності доказів.

Заслухавши думку слідчого, прокурора в обґрунтування заявленого клопотання, пояснення підозрюваного та його адвоката, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом установлено, що слідчим слідчим відділенням Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001032 від 07.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за ст.307 КК України, повторно, не маючи відповідного дозволу на збут наркотичних засобів, діючи умисно, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009, маючи злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичних засобів, переслідуючи корисливий мотив, 27.06.2025 близько 08 години, перебуваючи в м. Прилуки по вул. Гімназичній поблизу, буд. 15, незаконно збув, шляхом продажу за 200 гривень ОСОБА_7 (особі із зміненими даними), яка залучена в якості покупця для проведення оперативної закупки, 2 (дві) пігулки білого кольору, які згідно висновку експертизи висновку експерта №СЕ-19/125-25/9095-НЗПРАП, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон масою 0,042 г.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за ст.307 КК України, не маючи відповідного дозволу на збут наркотичних засобів, діючи умисно, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009, маючи злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичних засобів, переслідуючи корисливий мотив, повторно 04.09.2025 близько 08 години 50 хвилини, перебуваючи в АДРЕСА_2 , незаконно, шляхом продажу за 200 гривень збув ОСОБА_7 (особі із зміненими даними), яка залучена в якості покупця для проведення оперативної закупки, 2 таблетки Метадону-ЗН, які містять в собі наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено.

Таким чином ОСОБА_8 , підозрюється у незаконному збуті наркотичних засобів вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

04.09.2025 року о 12:29 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, а саме у незаконному збуті наркотичних засобів вчиненому повторно.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому діянь підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом вручення грошових коштів та огляду покупця, огляду та вилучення від 27.06.2025, який підтверджує факт вручення грошових коштів вручених оперативному закупному та вилучення вказаних наркотичних засобів, які в подальшому підтверджують причетність ОСОБА_5 до збуту наркотичних засобів; протоколом вручення грошових коштів та огляду покупця, огляду та вилучення від 04.09.2025, який підтверджує факт вручення грошових коштів вручених оперативному закупному та вилучення вказаних наркотичних засобів, які в подальшому підтверджують причетність ОСОБА_5 до збуту наркотичних засобів. Протоколами допиту свідків оперативного закупного та понятих які були присутні під час проведення оперативної закупки 27.06.2025 та 04.09.2025, які підтверджують причетність ОСОБА_5 до збуту наркотичних засобів. Висновком експерта №СЕ-19/125-25/9095-НЗПРАП, який підтверджує, що вилучені пігулки 27.06.2025 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон масою 0,042 г. Протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 04.09.2025. Протоколом обшуку від 04.09.2025, під час якого виявлено та вилучено: наркотичні засоби, незареєстровані боєприпаси та купюру номіналом 100 гривень, яка була вручена (оперативному закупному) для проведення контролю за вчинення злочину, щодо ОСОБА_5 за 04.09.2025; речовими доказами.

Зібрані фактичні дані в своїй сукупності дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні умисних тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, тобто у незаконному збуті наркотичних засобіввчиненому повторно, санкцією якого передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Таким чином, на даний час існує необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом

при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Також, у своєму рішенні «Панченко проти Росії» Європейський суд допустив, що підозра в тому, що заявник скоїв тяжкий злочин, могло служити спочатку підставою для застосування запобіжного заходу. Європейський суд погодився, що на початковій стадії розгляду у справі необхідність забезпечення належного проведення розслідування і запобігання того, що заявник сховається від правосуддя або зробить повторний злочин, могла бути виправданням у триманні під вартою.

Зокрема, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків, які б забезпечували його перебування за місцем проживання, та безпосередньо вилучена в ході документація про перебування останнього на програмі ЗПТ, що свідчить про те, що останній перебуваючи на волі може незаконно заволодіти наркотичними засобами метадоном та в подальшому їх аналогічно реалізовувати, що в свою чергу дає підстави вважати, що ОСОБА_5 розуміючи, що санкція інкримінованого йому правопорушення передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, може без дозволу слідчого та прокурора залишити місце свого проживання та переховуватися від органів досудового розслідування.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що під час проведення затримання у останнього виявлено листи отримання замісної терапії, а самих препаратів при ньому не було, що в свою чергу дає підстави вважати, що останній переховує наркотичні засоби (пігулки метадону) в невідомому місці та може перебуваючи на волі їх знищити.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , може незаконно впливати на свідків, які були присутні під час проведення обшуку за місцем проживання останнього, а також знайомий з особою, залученою до оперативної закупівлі, та може чинити спроби розкрити її особу, отже дійсно є підстава вважати про те, що перебуваючи на волі він може здійснити на вищевказаних свідків тиск.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що підозрюваний будучи раніше засудженим за вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі аналогічного характеру, на шлях виправлення не став, та почав вчиняти злочини у сфері незаконного обігу наркотиків, не має постійного законного джерела доходу, продемонстрував свою схильність до незаконного збагачення збуту наркотичних засобів, який вчинив не один раз, своїми характеризуючими даними та діями показав, що безвідповідально відноситься до вимог чинного законодавства та не дотримується їх, а тому може вчинити аналогічні кримінальні правопорушення для власного збагачення.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків, так як ОСОБА_5 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про осіб, які заслуговують на довіру запобіжний захід у вигляді особистої поруки обрати неможливо.

Домашній арешт, як альтернативний запобіжний захід, не може бути застосований у зв`язкуі з навединими вищери зиками.

Враховуючи викладене, будь-який більш м`який запобіжний захід не дасть змоги уникнути даних ризиків.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 виходячи лише з фактичних даних, що містяться в кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, за викладених у клопотанні обставин, а також наявність ризиків передбачуваних п.п.1, 2,,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину (ст.12 КК України), за який передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років.

Тому, зважаючи на тяжкість скоєного злочину, інкримінованого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, а також, враховуючи, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Беручи до уваги, особу ОСОБА_5 оцінивши сукупність усіх обставин у провадженні, а саме: наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість покарання, вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що застосування більш м`яких заходів для запобігання вищевказаним ризикам у даному випадку недостатнє.

Доводи ОСОБА_5 та його адвоката про застосування більш м`якого запобіжного заходу суд не бнрн до уваги, оскільки такі нічим не обґрунтовані та документально не підтверджені.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час становить 3028,00 грн.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року розмір застави повинен бути належною гарантією того, що заявник вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, при визначенні розміру застави виправданим є врахування серйозності обставин справи.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при прийнятті рішення про визначення розміру застави, слідчий суддя врахує усі обставини вчинення кримінального правопорушення та розміру завданої шкоди, даних про особу підозрюваного, його майновий стан, та враховуючи вимоги ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у кримінальному провадженні у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням на ОСОБА_5 обов`язків, у разі її внесення, згідно ч.5 ст.194 КПК України.

Саме такого розміру застави буде цілком достатньо для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.170-174, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001032 від 07.10.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на шістдесят днів, тобто до 2 листопада 2025 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 12 год. 29 хв. 4 вересня 2025 року.

Зобов"язати слідчого, який вніс клопотання повідомити родичам затриманого про взяття його під варту.

Призначити заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн 00 коп, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_5 звільняється з під варти під заставу.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого СВ Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) заборонити спілкуватися зі свідками спілкуватися з ними з дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) здати на зберігання слідчому, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі наявності).

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, направити до Прилуцького районного віддіу поліції ГУНП в Чернігівській області для виконання, слідчому та прокурору - для відома.

Строк дії ухвали визначити до 2.11.2025 року.

Повний текст ухвали оголошено 8.09.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9