ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002006 від 13.05.2024 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23.04.2025 року, постановлену в порядку ст. 331 КПК України, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Кельменці, Кельменецького району Чернівецької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, із вищою освітою, непрацюючого, раніше неодноразово судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23.04.2025 року задоволено клопотання прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, терміном до 21 червня 2025 року включно.

Одночасно після застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, визначених КПК України, визначено запобіжний захід у виді застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

ЄУНСС: 727/8464/24 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_7

НП: 11-кп/822/173/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

У разі внесення застави покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені пунктами 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 21 червня 2025 року включно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу суду та застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з утримання його під вартою.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та вимоги апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який в режимі відеоконференції просив суд скасувати оскаржуване рішення та винести нове, яким звільнити його з під варти, позицію прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються, зокрема, під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Приписами ст. 331 KПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Із наданих матеріалів справи слідує, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівців перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002006 від 13.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході здійснення судового розгляду вказаного кримінального провадження прокурором було заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зсилаючись на продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців було задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому до 21 червня 2025 року включно, із визначенням застави у межах 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн.

З такою ухвалою погоджується і колегія суддів, оскільки суддею під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою останнього, зважаючи на те, що судовий розгляд ще триває.

Так, на даний час виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , оскільки наявні підстави про те, що ризики продовжують існувати та не зменшились і свідчать про те, що останній може переховуватися від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за яке передбачено покарання до 8 років позбавлення волі; незаконно впливати на потерпілу та свідків, які фігурують у даному кримінальному провадженні, покази яких мають істотне значення по справі; вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлюються тим, що останній раніше неодноразово судимий, при цьому у обвинуваченого відсутнє постійне місце роботи, тобто відсутнє джерело доходів необхідних для забезпечення його життєдіяльності.

Отже, вищевикладені обставини в їх сукупності, районний суд правильно оцінив, як ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід обирається з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного, обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Прохання апелянта про застосування до нього іншого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, або особистого зобов`язання є необґрунтованим, оскільки районним судом, при обранні основного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Твердження обвинуваченого про те, що висновки суду першої інстанції, які викладені судом у рішенні, не відповідають обставинам справи і що наведенні прокурором у клопотанні ризики є надуманими, не беруться судом до уваги, оскільки спростовуються вищенаведеним і наданими матеріалами провадження.

Крім цього, не допустив районний суд порушень і при визначенні розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, адже саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до обвинуваченого, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено.

Отже, суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, за наслідками апеляційного розгляду, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 177, 183, 331, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23 квітня 2025 року щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 21 червня 2025 року включно, із визначенням застави, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3