Справа № 367/2261/23
Провадження №1-кс/367/456/2025
УХВАЛА

Іменем України

18 липня 2025 року слідчий суддя Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь клопотання про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України, подане власником майна ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000054 від 20.10.2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшло вищевказане клопотання, в якому власник майна ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , просить скасувати накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2016 року у справі № 369/6006/16-к арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:5027, площею 0,06 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та належить на праві власності ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності від 24.04.2015 року, індексний номер 36741567.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що у провадженні слідчого відділу Бучанського РУП ГУ НП в Київській області перебувало кримінальне провадження № 0000054 від 20.10.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2016 року у справі № 369/6006/16-к, серед іншого, накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:007:5027, площею 0,06 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), власником якої є ОСОБА_3 .

Наголошує, що ОСОБА_3 є добросовісною власницею земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:5027, не мала та не має статусу підозрюваної у вказаному кримінальному провадженні, цивільний позов стосовно земельної ділянки належної ОСОБА_3 не подавався, участь у розгляді питання про накладання арешту на земельну ділянку остання не приймала. Окрім того, з часу накладення арешту на майно ОСОБА_3 , на проведення будь-яких слідчих дій у кримінальному провадженні не викликалась, будь-які інші слідчі (розшукові) дії упровадженні з 2016 року не проводяться, загалом у кримінальному провадженні жодній особі повідомлення про підозру не здійснювалось, рішення в порядку ст. 283 КПК України зі спливом майже 8 років не прийнято.

У судове засіданні ОСОБА_3 не з`явилася. Від її представника, адвоката ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд клопотання без їх участі.

Про час та місце розгляду клопотання були повідомлені Бучанська окружна прокуратура та Бучанський РУП ГУНП в Київській області № 2, представники яких в судове засідання не з`явились, клопотань та заяв від них до суду не надходило.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що в рамках кримінального провадження № 0000054 від 20.10.2016 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2016 року по справі № 369/6006/16-к накладено арешт на земельні ділянки, в тому числі розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:007:5027, площею 0,06 га, власником якої є ОСОБА_3 .

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пунктом 6 р. 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 визначено, що метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право власника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України», «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Відповідно до п. 1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 № 223-558/0/4-13 вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчі судді зобов`язані, зокрема, перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів, зважати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для застосування заходів забезпечення (ч. 3 ст. 132 КПК) покладається на слідчого та/або прокурора.

Слідчий суддя бере до уваги той факт, що досудове слідство по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000054 від 20.10.2016 року, відбувається тривалий час, арешт на земельну ділянку був накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2016 року у справі № 369/6006/16-к, що свідчить про тривале та необґрунтоване обмеження законних прав власника майна.

Розумність та співмірність обмеження прав власності законного власника суперечить завданням кримінального провадження, зазначений захід забезпечення кримінального провадження порушує права власника - ОСОБА_3 , оскільки, призводить до надмірного обмеження прав останньої, тому клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 3, 107, 131, 132, 170-174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України, подане власником майна ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000054 від 20.10.2016 року - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2016 року у справі № 369/6006/16-к, на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:5027, площею 0,06 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 24.04.2015 року, індексний номер 36741567.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1