ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-сс/821/329/25 Справа № 705/4301/24Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2025 року, якою стосовно підозрюваної

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Черкаської області, Жашківського району, м. Жашків, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 30.07.2025 включно, без можливості внесення застави,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 звернулась до слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, погодженим прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_11 , про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання зазначала, що у провадженні СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 02.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 306, ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. ч. 3, 4 ст. 321, ч. ч. 1, 2 ст. 209 КК України.

02.05.2025 слідчим суддею Уманського міськрайонного суду ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб з 30 квітня 2025 року до 28 червня 2025 року включно, без застосування застави.

В якості підстав продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , слідчий вказувала на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, серед яких є особливо тяжкі злочини, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2025 року клопотання слідчого задоволено. Продовжено підозрюваній ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», строком на 43 дні, в межах строку досудового розслідування, до 30.07.2025 включно, без можливості внесення застави.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що наявна обгрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих їй злочинів, органом досудового розслідування доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, інший більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначення альтерантивного запобіжного заходу у вигляді застави, на яких наполягала сторона захисту, не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти наявним ризикам. Крім того, слідчий суддя зазначив, що стороною захисту не надано, а в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б вказували на наявність достатніх стримуючих факторів, які б забезпечили належну процесуальну поведінку підозрюваної у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_9 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та визначити підозрюваній запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням процесуальних обов`язків. Крім того, просить розглянути питання щодо визначення підозрюваній застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі від 80 до 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що слідчий суддя не звернув увагу, що ризики, які наведені прокурором хоча частково існують, проте, з огляду на час, який ОСОБА_7 перебуває у статусі підозрюваної, зовнішні обставини, а також враховуючи мету застосування запобіжного заходу, відсутні беззаперечні підстави для продовження їй строку тримання під вартою, та наявні відповідні підстави для визначення запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Захисник наголошує на тому, що за матеріалами кримінального провадження відстуні докази, які вказують на причетність ОСОБА_7 до створення злочинної організації та керування нею, тобто підозра за ч. 1 ст. 255 КК України є необґрунтованою.

Звертає увагу, що з моменту застосування запобіжного заходу, орган досудового розслідування не зазначав нових ризиків, які б виправдовували подальше тримання під вартою. Натомість ті ризики, які існували на початку, за твердженнями апелянта, зменшились або вичерпали себе.

Тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 не може слугувати єдиною підставою для застосування найбільш обтяжливого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також захисник вважає, що слідчий суддя проігнорував недоведеність ризиків, на існуванні яких наполягав слідчий в клопотанні, а прокурор в судовому засіданні, зокрема ризиків переховування від суду з метою уникнення подальшого кримінального переслідування, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, які нівелюються при обранні такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрювану процесуальних обов`язків.

Крім того, апелянт наголошує на наявності у ОСОБА_7 постійного місця проживання та даних характеризуючих особу підозрюваної, яка має на утриманні неповнолітніх дітей 2010 та 2012 року народження, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судима.

Вказані обставини, на думку захисника, слідчим суддею не в повній мірі враховано при розгляді клопотання.

Не погоджується апелянт і з рішенням слідчого судді щодо невизначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, який би відповідав ризикам, які зменшились з часом, та який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, міркування захисника та підозрюваної, які підтримали вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні за наведених у ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, мотивуючи тим, що ухвала є законна та обґрунтована, перевіривши матеріали справи, ухвалу слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, за таких підстав.

Згідно з положенням п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Згідно з положенням ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 1 статті 176 КПК України визначено, що запобіжним заходом є, зокрема тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

Згідно з вимогами ч. 3. ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За навності обставин, передбачених п.п. 1, 2 ч.3 ст. 199 КПК України, зокрема, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та за неможливості завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, слідчий суддя продовжує строк тримання під вартою.

Так, СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 02.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 306, ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. ч. 3, 4 ст. 321, ч. ч. 1, 2 ст. 209 КК України, у вчиненні яких обгрунтовано підозрюється ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що за матеріалами досудового розслідування наявно достатньо даних, які вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень, серед яких злочини, передбачені ч.2 ст. 255, ч. 2 ст. 306, ч.3 ст. 307 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Ионкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

02.05.2025 слідчим суддею Уманського міськрайонного суду ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб з 30 квітня 2025 до 28 червня 2025 року включно, без застосування застави.

Постановою в.о. керівника Уманської окружної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 30.07.2025.

Слідчий суддя, під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, правильно встановив, що наведені у клопотанні обставини, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих підозрюваній злочинів, серед яких є злочини, що відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за найтяжчий з яких, у випадку визнання особи винуватою, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, існуючі у кримінальному провадженні ризики, передбачені п.п. 1, 35 ч.1 ст. 177 КПК України, які з часом не зменшились та продовжують існувати, дані про особу підозрюваної, яка не працевлаштована, тобто законного джерела доходу не має та діяльність з незаконного обігу наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів є її єдиним джерелом доходу.

Доводи апелянта щодо відсутності доказів вчинення підозрюваною інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 255 КК України, колегія суддів оцінює критично, оскільки обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, доведеність її винуватості, у тому числі правильність кваліфікації дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Крім того, на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя позбавлений можливості надавати оцінку доказам з точки зору правильності кваліфікації дій підозрюваної, а лише на підставі сукупності фактичних даних може зробити висновок про причетність особи до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисника, що існуючі ризики зменшились, а запобігти їм можливо застосувавши більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт або визначивши заставу, як альтернативний запобіжний захід.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , їх високий ступінь суспільної небезпеки з огляду на неконтрольований обіг наркотичних засобів та психотропних речовин, що впливає на стан здоров`я населення, постійну боротьбу держави із злочинами в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів або сильнодіючих лікарських засобів, організаторські здібності підозрюваної, а отже і беззаперечний авторитет серед учасників злочинної організації, дані про особу підозрюваної, яка непрацевлаштована, колегія суддів вважає, що ризик переховування від слідства та/або суду зберігається та не зменшився.

Натомість крім перебування на утриманні підозрюваної неповнолітніх дітей, інших обставин, які б свідчили про наявність достатніх стримуючих факторів для дотримання підозрюваною належної процесуальної поведінки та нівелювання ризиків у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, стороною захисту не наведено.

Не можна стверджувати і про зменшення ризику незаконного впливу на свідків або інших підозрюваних.

Так покази, які вже отримані органом досудового розслідування, не свідчить про зменшення ризику незаконного впливу на вказаних осіб, оскільки, з огляду на встановлений Кримінальним процесуальним кодексом України порядок отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, ризик незаконного впливу зберігається аж до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті, позаяк наявність такого ризику існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Водночас вірогідність незаконного впливу на свідків чи інших підозрюваних, у випадку застосування цілодобового домашнього арешту із покладенням відповідних процесуальних обов`язків залишається високою, незважаючи на протилежні доводи апелянта.

За обставинами кримінального провадження вбачається також наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження тих, у яких підозрюється ОСОБА_7 , особливо враховуючи, що злочинною діяльністю підозрювана займалась за місцем свого постійного проживання. Отже, за такої обставини, застосування цілодобового домашнього арешту, про який просить апелянт, є фактично неможливим та буде суперечити завданням кримінального провадження.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчим суддею враховано необхідність проведення в кримінальному провадженні ряду додаткових слідчих та процесуальних дій, що мають важливе значення для кримінального провадження, а також неможливість здійснити ці дії в межах строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що за обставин вчинених кримінальних правопорушень, які пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин та сильнодіючих лікарських засобів, характеризуючих даних на особу підозрюваної, зокрема відсутності міцних соціальних зв`язків, існуючих у кримінальному провадженні ризиків, та недоведеності наявності достатніх стримуючих факторів, що забезпечать її належну процесуальну поведінку, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі цілодобового домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає апелянт, не буде достатнім запобіжним заходом на даній стадії кримінального провадження.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги наявність у провадженні реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваної, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та завдання кримінального провадження виправдовують такий рівень втручання у права підозрюваного.

Підстав, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_7 в умовах ізоляції від суспільства, зокрема з урахуванням стану здоров`я, стороною захисту не наведено та відповідних доказів не надано.

Відповідно до положень п.п. 5 ч 4. ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи тяжкість злочинів у вчиненні яких обгрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , частина з яких є особливо тяжкими злочинами у сфері обігу наркотичних засобів, обставини вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, реалізовуючи право надане йому ч.4 ст. 183 КПК України дійшов правильного висновку про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави.

Згідно з положенням ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та порушення прав останньої за доводами апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає продовження строку тримання під вартою необхідним та таким, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, а тому на даний час не вбачає підстав для скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді і застосування більш м`якого запобіжного заходу, на застосуванні якого наполягає сторона захисту.

Керуючись статтями 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2025 року, якою стосовно підозрюваної ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 30.07.2025 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4