В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ужгород кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 від 12 липня 2024 року, за обвинуваченням громадянки України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мелітополь, Запорізької області, громадянка України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами - є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф ОСОБА_8 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на військове вторгнення збройних сил та інших збройних підрозділів російської федерації на територію України, з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації. Президент російської федерації 22 лютого 2022 року направив до ради федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.

Приблизно о 5 годині 00 хвилин 24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України та віддав відповідний наказ підрозділам збройних сил та іншим збройним формуванням рф про військове вторгнення на територію суверенної України через державні кордони в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, Луганській, інших областях та здійснити збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, після чого здійснити військову окупацію частин території суверенної України.

З метою відсічі військовій агресії рф 24.02.2022 Указами Президента України у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України, затверджених Верховною радою України та діє на даний час.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п.7 ч.І ст.1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відтак, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Мелітопольська міська територіальна громада внесена до вказаного переліку територіальних громад, як така, що тимчасово окупована російською федерацію з 25.02.2022.

Після остаточної військової окупації населених пунктів Мелітопольського району Запорізької області, представниками збройних формувань російської федерації фактично узурповано всі владні повноваження на території тимчасово окупованої Мелітопольської міської територіальної громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Так, починаючи з 25.02.2022 невстановлені представники зс держави агресора рф спільно з представниками окупаційної адміністрації Запорізької області, спрямовують свою діяльність на створення незаконних органів влади, у тому числі окупаційної адміністрації держави-агресора на тимчасово окупованій території Запорізької області, всупереч порядку передбаченого чинним законодавством України, з метою встановлення тотального контролю та закріплення окупаційної влади, яка сприятиме у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України, а також впливу на мешканців окупованих районів Запорізької області з метою виконання останніми вказівок та розпоряджень окупаційної влади, в тому числі мінімізації акцій спротиву представникам країни-агресора та окупаційної адміністрації.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захопленій військовим шляхом території Запорізької області, представники збройних формувань рф, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до державиагресора верств місцевого населення здійснили захоплення органів державної влади, державних та комунальних підприємств, органів місцевого самоврядування, які розташовані на окупованій території області.

Так, невстановленими досудовим розслідуванням представниками зф держави агресора рф, за підтримки місцевих колаборантів та інших лояльних до держави-агресора верств населення з числа місцевих жителів, у невстановлений досудовим розслідуванням час, всупереч порядку передбаченого чинним законодавством України, створили незаконний орган державної влади, мовою оригіналу, - «Военно-гражданская администрация Запорожской области», тим самим узурпували владні повноваження на території тимчасово окупованої частини Запорізької області шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування.

З метою забезпечення формування, функціонування та реалізації державної політики і нормативно-правового регулювання в сфері праці та соціальної політики, вищевказаною окупаційною адміністрацією, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб та час, на базі колишнього Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, указом № 156-у від 22.07.2022 виконавчого органу «Военно-гражданская администрация Запорожской области», а саме - мовою оригіналу, «Совета министров ВГА Запорожской области», було створено незаконний орган державної влади, мовою оригіналу, «Министерство труда и социальной политики Военно-гражданской администрации Запорожской области», основним видом діяльності якого є реалізація на тимчасово окупованій території Запорізької області державної політики окупаційної адміністрації та держави-агресора рф у сфері трудових відносин і соціального забезпечення.

Громадянка України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючи на території міста Мелітополь Запорізької області, яке з 25.02.2022 та на час повідомлення про підозру була тимчасово окупованою російською федерацією територією України, діючи умисно та за вчасною ініціативою, встановила контакти з представниками військової окупаційної адміністрації рф, з метою отримання владних повноважень у незаконно створених окупаційною владою органах, установах та підприємствах, створених на тимчасово окупованій території Запорізької області та з подальшим надання представникам рф допомоги у проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, шляхом вчинення активних дій, спрямованих на забезпечення діяльності військової окупаційної адміністрації рф на тимчасово окупованій території Запорізької області, підтримка та виконання її рішень, та інші форми сприяння.

Так, ОСОБА_7 , діючи умисно, та з метою сприяння окупаційній владі у проведенні підривної діяльності проти України, маючи проросійські погляди та критичне невдоволене ставлення до діючої законної влади в Україні, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений досудовим розслідуванням час, прийняла пропозицію від осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора та добровільно зайняла посаду начальника одного із структурних підрозділів незаконно створеного органу державної влади, а саме посади «начальника Управление методологии и контроля Министерство труда и социальной политики Военно-гражданской администрации Запорожской области».

ОСОБА_7 , перебуваючи на вищевказаній посаді підтримує рішення окупаційної влади у сфері соціальної політики, забезпечує їх виконання, проводить агітацію серед місцевого населення, а також іншими формами сприяння забезпечує функціонування незаконно створеного державного органу, метою якого є запровадження стандартів трудових відносин та соціальної політики держави агресора рф.

Вищевказане підтверджується відеозаписами, розміщеними на офіційних інформаційних ресурсах окупаційної адміністрації та засобах масової інформації держави-агресора рф, в яких, ОСОБА_7 перебуваючи на вищевказаній посаді роз`яснює про види та порядок отримання соціальних виплат, в рамках соціальних програм, профінансованих з бюджету окупаційної адміністрації, а також спростування інформації про відсутність таких виплат.

Підтримуючи окупацію російською федерацією Запорізької області, вступивши у змову з представниками окупаційної адміністрації та діючи на виконання вказівок її представників, ОСОБА_7 в умовах воєнного стану надає допомогу представникам іноземної держави у здійсненні підривної діяльності проти України шляхом підтримки та виконання рішень окупаційної влади у сфері соціальної політики, а також забезпечення функціонування незаконно створеного органу влади, який уповноважений окупаційною адміністрацією на реалізацію державної політики окупаційної адміністрації та держави-агресора рф у сфері трудових відносин і соціального забезпечення на тимчасово окупованій території Запорізької області.

За таких обставин, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, що вчинене в умовах воєнного стану.

Позиції сторін судового провадження; обґрунтування чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей провадження in absentia.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні обставини, викладені в обвинувальному акті, підтримала у повному обсязі, в обґрунтування винуватості обвинуваченої зазначила, що подані письмові докази підтверджують протиправність злочинних дій ОСОБА_7 , а кваліфікація кримінального правопорушення є правильною для того, щоб довести винуватість ОСОБА_7 , поза розумним сумнівом.

Відтак, прокурор просила суд визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, та призначити їй покарання у виді 15 років позбавлення волі та з конфіскацією майна.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia) ОСОБА_7 , яка показань суду не надавала, та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ухвали суду 13.03.2025 року постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_7 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України, зокрема, шляхом розміщення відповідних оголошень у газеті «Урядовий кур`єр», повідомлень на офіційному веб сайті суду. Інформація про процесуальні документи публікувалася у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному веб-сайті суду; процесуальні документи вручалися захиснику обвинуваченої.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_7 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про її наміри ухилитися від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_7 від правосуддя суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Водночас, це кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 , в судовому вважала що відсутні належні докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінального правопорушення, тому просить виправдати таку.

Докази на підтвердження встановлених обставин та їх оцінка судом.

24 лютого 2022 року російською федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, чим самим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і діє на даний час на підставі Указу Президента України від 06.02.2023 № 58/2023.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Мелітопольська міська територіальна громада внесена до вказаного переліку територіальних громад, як така, що тимчасово окупована російською федерацію з 25.02.2022.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат зазначила, що у неї відсутня можливість спілкуватися з обвинуваченою для забезпечення належного захисту, а тому заперечила проти визнання її винною у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Суд вважає, що дослідженими у суді доказами винуватість ОСОБА_7 у вчинені даного кримінального правопорушення доведена повністю.

Зокрема, допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_9 повідомила, що ОСОБА_7 знає як сусідку по будинку за місцем попереднього проживання. Пояснила, що ОСОБА_7 раніше працювала в соціальному захисті населення, але після окупації території зайняла посаду начальника в новому органі, «начальника Управление методологии и контроля Министерство труда и социальной политики Военно-гражданской администрации Запорожской области». Довідалася про це вже після виїзду з окупованої території, оскільки бачила її в новинах, як ОСОБА_7 виступала в якості такого начальника зазначеного вище органу, на скільки їй відомо на даний час також працює там. Вважає, що ОСОБА_7 добровільно було зайнято посаду. Підтвердила проведення впізнання за фотознімками на досудовому розслідуванні, за загальними ознаками, рисами обличчя.

Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 від 13.11.2023 року з оптичним диском DVD-R за участі свідка, з якого вбачається, що вказаний свідок впізнала ОСОБА_7 ..

Зокрема, допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_10 повідомив, що проживав в м.Мелітополь на період окупації, оскільки там проживали його батьки похилого віку на той час. Він у зв`язку з цим звертався до органів соціального захисту населення з приводу допомоги батькам. На той час і ще раніше ОСОБА_7 працювала в соціальному захисті населення як звичайний працівник, особисто з нею не спілкувався, але бачив і знає, що вона працювала там і раніше, до окупації. Спілкувався з спеціалістами після окупації міста й вони пояснили, що буде створений новий орган, але треба буде отримувати громадянство рф. Про те що начальником такого новоствореного органу буде ОСОБА_7 читав в новинах в телеграм каналах, де вона вказувалась як начальник нового органу. Вважає, що її ніхто не примушував працювати як керівник в такому органі, оскільки при бажанні можливо було залишити окуповану територію і виїхати, складно але при бажанні можливо. Підтвердив проведення впізнання за фотознімками на досудовому розслідуванні, впізнав ОСОБА_7 за загальними ознаками, рисами обличчя.

Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 02.10.2023 з оптичним диском DVD-R за участі свідка, з якого вбачається, що вказаний свідок впізнала ОСОБА_7 ..

Зокрема, допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_11 повідомив, що проживав в м.Мелітополь, але 24.02.2022 року виїхав за межі. Був підприємцем, знає, що ОСОБА_7 працювала в соціальному захисті населення як звичайний працівник. Знав її виключно візуально, вітались при зустрічі. Після окупації міста вже довідався про те, що ОСОБА_7 зайняла посаду начальника в новому органі, «начальника Управление методологии и контроля Министерство труда и социальной политики Военно-гражданской администрации Запорожской области». Зазначив, що не чув щоб хтось примушував ОСОБА_7 працювати як керівник в такому органі, підтвердив проведення впізнання за фотознімками на досудовому розслідуванні, впізнав ОСОБА_7 за загальними ознаками, рисами обличчя.

Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 19.01.2024 з оптичним диском DVD-R за участі свідка, з якого вбачається, що вказаний свідок впізнала ОСОБА_7 ..

Відповідно до ст. ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України стороною обвинувачення надано наступні письмові документи, відеозаписи, які досліджені судом:

листом заступника начальника Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Запорізькій області від 08.03.2024 року за № 305/13/02-2024 року, згідно якого від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал НПУ» за період з 24.02.2022 по 05.03.2024 року до територіальних підрозділів поліції ГУНП в Запорізькій області будь-яких повідомлень не надходило;

повідомленням УСБУ в Запорізькій області від 29.03.2024 року за №59/14-2502ві згідно якого факти звернення до правоохоронних органів Запорізької області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 24.02.2022 до теперішнього часу із заявами про вчинення неправомірних дій щодо неї з боку представників збройних сил рф, ФСБ або окупаційної влади держави-агресора, а також можливі факти визнання її потерпілою у кримінальних провадженнях, пов1язаних із збройною агресією рф проти України відсутні;

повідомлення про підозру по кримінальному провадженню № 0000726 від 04.05.2023 року ОСОБА_7 за ч.2 ст.111 КК України;

повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення громадянці України ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. ст. 135, 276-278 КПК України, опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

У зв`язку із перебуванням ОСОБА_7 на тимчасово окупованій території Запорізької області, в порядку ст. 135-138 КПК України, у офіційному державному друкованому виданні "Урядовий кур`єр" та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повістки про виклик останньої в слідчий відділ УСБУ в Закарпатській області для участі в слідчих (розшукових) та процесуальних діях на 03.06.2024, 04.06.2024 та 05.06.2024. Однак в призначені дні та час ОСОБА_7 не з`явилася на виклики слідчого та не повідомила про причини неявки.

З метою забезпечення права на захист ОСОБА_7 , постановою слідчого від 30.05.2024 для здійснення захисту останньої був залучений захисник Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Закарпатській області, якому цього ж дня було вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7

12.07.2024 року, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_7 на тимчасово окупованій території Запорізької області та неявкою без поважних причин на виклик слідчого, останню оголошено в розшук, який доручено ГВКР УСБУ в Закарпатській області та того ж дня постановою слідчим оголошено міжнародний розшук підозрювану.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 липня 2024 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000104 від 12 липня 2024 року відносно підозрюваної громадянки України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 111 КК України. Оголошення про що опубліковано у офіційному державному друкованому виданні "Урядовий кур`єр" та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

Згідно з повідомленням від 15 липня 2024 року ГВКР УСБУ в Закарпатській області, проведеними оперативними заходами встановлено, що ОСОБА_7 переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме в тимчасово окупованому м. Мелітополь, де постійно проживає.

Згідно з повідомленням від 19 червня 2023 року заступника начальника ГВКР УСБУ в Закарпатській області щодо виконання доручення №58/6/1921 від 07.06.2023 року в межах кримінального провадження № 0000726 від 04.05.2023 року за ч.2 ст.111 КК України, за результатами заходів визначених чинним законодавством України, встановлено громадянку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в умовах збройного конфлікту перейшла на бік ворога та добровільно обіймає посаду в органі влади, який незаконно створений окупаційною владою. А саме ОСОБА_7 займає посаду начальника відділу в псевдо-міністерстві праці та соціального захисту окупаційної влади (м. Мелітополь). Вказане підтверджується відповідною публікацією в мережі інтернет за відповідним гіперпосиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 .html.. До такого повідомлення додано додаток роздруківку публікації з сайту відповідного сайту з публікацією « ОСОБА_12 дві подружки-чиновниці отримали високі посади у псевдо-міністерстві окупантів (фото)».

Згідно з повідомленням від 07 серпня 2023 року заступника начальника ГВ начальника 1 відділу ГВКР УСБУ в Закарпатській області щодо виконання доручення №58/6/1921 від 07.06.2023 року в межах кримінального провадження № 0000726 від 04.05.2023 року за ч.2 ст.111 КК України, за результатами яких отримано додаткові відомості стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема встановлено Інтернет ресурс, під назвою lenta.ru, на якому розміщено статтю під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за гіперпосиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 , де зазначено інформацію про те, що на Telegram-каналі «За!ТВ. Новости Запорожской области» 8 липня поточного року висвітлено публікацію із відео-сюжетом в якому представник міністерства праці і соціальної політики Запорізької області (орган створено окупаційною владою рф) ОСОБА_13 розповідає про порядок отримання матерями допомоги в розмірі 20 тисяч рублів при народженні дитини. Разом з цим, у вказаній статті наявне посиланням на Telegram-канал «За!ТВ. Новости Запорожской области», де опубліковано відео тривалістю 1 хвилина 42 секунди за участю ОСОБА_14 , в якому на 4 секунді, у лівому нижньому куті, російською мовою висвітлюється її ім?я « ОСОБА_15 » та її посада «начальник управления методологии и контроля министерства труда и соцполитики Запорожской области».

Крім цього, проведено огляд вищезазначеного Інтернет ресурсу, про що складено відповідний акт (додається). До такого повідомлення додано додаток акт огляду публікації з відповідного сайту на 8 (восьми) аркушах, N?2/ 2840.

Згідно протоколу огляду веб-сторінки мережі інтернет від 07.08.2023 року встановлено, що після відкриття пошукової системи «Google» було прописано та знайдено інтернет ресурс під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (адреса видавництва: російська федерація, м. москва, варшавське шосе, буд. 9/1, приміщення «А»). За результатами пошуку, на зазначеному ресурсі за 12 липня 2023 року знайдено статтю під назвою: «Сообщение о проблемах с выплатой матерям в Запорожской области оказалось фейком» за гіперпосиланням https://www.google.com/amp/s/m.lenta.ru/news/2023/07/12/viplati/amp/ (скріншоти N? 1-4).

Здійснено детальний аналіз змісту вказаної статті, де зазначено інформацію про те, що на Telegram-каналі «За!ТВ. Новости Запорожской области» 8 липня поточного року висвітлено публікацію із відео-сюжетом в якому представник міністерства праці і соціальної політики Запорізької області (орган створено окупаційною владою рф) ОСОБА_13 (фігурантка кримінального провадження N? 00726) розповідає про порядок отримання матерями допомоги в розмірі 20 тисяч рублів при народженні дитини.

Надалі, за посиланням у вказаній статті було відкрито Telegram-канал «За!ТВ. Новости Запорожской области», де опубліковано відео тривалістю 1 хвилина 42 секунди за участю ОСОБА_14 , в якому на 4 секунді, у лівому нижньому куті, російською мовою висвітлюється її ім?я «Оксана еремисинова» та її посада «начальник управления методологии и контроля линистерства труда и соцполитики Запорожской области» (скріншоти N? 5-6).

Згідно з повідомленням від 19 січня 2024 року заступника начальника 1 відділу ГВКР УСБУ в Закарпатській області щодо виконання доручення №58/6/1921 від 07.06.2023 року в межах кримінального провадження № 0000726 від 04.05.2023 року за ч.2 ст.111 КК України, за результатами яких отримано додаткові відомості стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема встановлено Інтернет ресурс, під назвою «« ІНФОРМАЦІЯ_7 », на якому за 10 січня 2024 року знайдено статтю під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за гіперпосиланням ІНФОРМАЦІЯ_9 (скріншоти N? 1-3).

Здійснено детальний аналіз змісту вказаної статті, де зазначено інформацію про те, що виплати соціальної допомоги в Запорізький області продовжили до 31 грудня 2024 року, про що заявила начальник управління методології мінпраці Запорізької області ОСОБА_13 .

Крім цього, на вказаній сторінці опубліковано відео-репортаж, в якому у лівому нижньому куті зазначено ім?я « ОСОБА_15 » та її посада «начальник управления методологии и контроля министерства труда и соцполитики Запорожской области». На зазначеному відео ОСОБА_13 розповідає про зміни та порядок в оформленні отримання соціальної допомоги, в тому числі пряма мова: «Согласно изменениям ежемесячная выплата положена на ребенка в размере 4 тысяч рублей семьям, в которых воспитываются дети старше 18 лет и они обучаются на очной форме обучения на всей территории российской федерации.... По всем социальным выплатам, которые осуществляются на территории Запорожской области, граждане имеют право обратится в наши территориальные управления по Запорожской области».

Крім цього, проведено огляд вищезазначеного Інтернет ресурсу, про що складено відповідний акт (який додається до повідомлення).

Згідно протоколу огляду веб-сторінки мережі інтернет від 18 січня 2024 року встановлено, що було проведено огляд відповідної інтернет сторінки інтернет ресурсу під назвою «« ІНФОРМАЦІЯ_7 », на якому за 10 січня 2024 року знайдено статтю під назвою: «Выплаты социальных пособий в Запорожской области продлили до 31 декабря 2024 года» за гіперпосиланням ІНФОРМАЦІЯ_9 з відповідними відомостями зазначеними в повідомленні про виконання доручення.

Згідно з повідомленням від 09 квітня 2024 року заступника начальника ГВ - 1 відділу ГВКР УСБУ в Закарпатській області щодо виконання доручення №58/6/1921 від 07.06.2023 року в межах кримінального провадження № 0000726 від 04.05.2023 року за ч.2 ст.111 КК України, за результатами яких отримано додаткові відомості стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема встановлено інтернет ресурс, під назвою « ОСОБА_16 » ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ), на якому, в пошуковій системі здійснено пошук за прізвищем, ім?ям та по-батькові « ОСОБА_7 ».

За результатами пошуку, відкрито сторінку за гіперпосиланням ІНФОРМАЦІЯ_11 , де зазначено інформацію про вчинення протиправної діяльності особи « ОСОБА_7 », ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зокрема, на ресурсі зазначено, що вона зрадник Батьківщини, пособник російських військових злочинців і окупантів, співучасник злочинів російської влади проти України і її громадян.

Окрім цього, на сайті розміщено 6 (шість) фотозображень, в тому числі: - профілю сторінки в соціальній мережі «Однокласники» під логіком « ОСОБА_15 »; - статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 », де зазначено фото соби на ім?я « ОСОБА_15 » та її посада «начальник управления методологии и

контроля министерства труда и соц. политики Запорожской области»; - розпорядження так званого «уряду Запорізької області» N?14 від 10.02.2023, де також підтверджується її займана посада в окупаційній органах влади.

Крім цього, проведено огляд вищезазначеного Інтернет ресурсу, про що складено відповідний протокол.

Також, за результатами моніторингу мережі Інтернет встановлено, що на сайті так званого «Правительства Запорожской области» розміщено «Указ председателя совета министров военно-гражданской администрации Запорожской области о создании Министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области».

Згідно протоколу огляду веб-сторінки мережі інтернет від 09.04. 2024 року встановлено, що було проведено огляд відповідної інтернет сторінки інтернет ресурсу під ОСОБА_17 » ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ), на якому, в пошуковій системі здійснено пошук за прізвищем, ім?ям та по-батькові « ОСОБА_7 », до якого долучено фото зображення з такого сайту, а також долучено «Указ председателя совета министров военно-гражданской администрации Запорожской области о создании Министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области» так званого «Правительства Запорожской области», положение о Министерстве труду и социальной политики Военно-гражданской администрации Запорожской области.

Згідно з повідомленням від 27.05.2024 року заступника начальника 1 відділу ГВКР УСБУ в Закарпатській області щодо виконання доручення №58/6/1921 від 07.06.2023 року в межах кримінального провадження № 0000726 від 04.05.2023 року за ч.2 ст.111 КК України, за результатами яких отримано додаткові відомості стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема встановлено інтернет ресурс під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_12 » ( ІНФОРМАЦІЯ_13 ).

Надалі, в розділі під назвою ( ІНФОРМАЦІЯ_14 ), «Контакты» встановлено контактну інформацію незаконно створеного «Министерства труда и социальной политики Запорожской области», в тому числі посилання на офіційні Телеграм-каналів регіональних підрозділів вищезазначеної установи.

За посиланням на офіційному Телеграм-каналі «Министерства труда и социальной политики Запорожской области», в пошуковій системі було прописано прізвище « ОСОБА_18 ».

За результатами пошуку, виявлено відео під назвою «Выплаты социальных пособий в Запорожской области продлили до 31 декабря 2024 года» з текстом «Об этом заявила начальник управления методологии минитруда Запорожской области ОСОБА_15 ».

Окрім цього, на відео, в лівому верхньому куті зазначено місто «Мелитополь» та в лівому нижньому куті зазначено ім?я « ОСОБА_15 » та її посада «начальник управления методологии и контроля министерства труда и соцполитики Запорожской области».

На зазначеному відео ОСОБА_13 розповідає про зміни та порядок в оформленні отримання соціальної допомоги, в тому числі пряма мова: «Согласно изменениям ежемесячная выплата положена на ребенка в размере 4 тысяч рублей семьям, в которых воспитываются дети старше 18 лет и они обучаются на очной форме обучения на всей территории российской федерации.... По всем социальным выплатам, которые осуществляются на территории Запорожской области, граждане имеют право обратится в наши территориальные управления по Запорожской области».

Згідно протоколу огляду веб-сторінки мережі інтернет від 24.05.2024 року встановлено, що було проведено огляд відповідної інтернет сторінки інтернет ресурсу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_12 » ( ІНФОРМАЦІЯ_13 ) з відповідними відомостями зазначеними в повідомленні про виконання доручення.

Згідно з повідомленням від 28.05.2024 року заступника начальника 1 відділу ГВКР УСБУ в Закарпатській області щодо виконання доручення №58/6/1921 від 07.06.2023 року в межах кримінального провадження № 0000726 від 04.05.2023 року за ч.2 ст.111 КК України, за результатами яких отримано додаткові відомості стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема встановлено інтернет ресурс під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_15 » за гіперпосиланням ІНФОРМАЦІЯ_16 .

В пошуковій системі вказаного ресурсу було прописано прізвище « ОСОБА_18 ». За результатами пошуку, за гіперпосиланням ІНФОРМАЦІЯ_17 виявлено статтю під назвою «В Соцфонде Запорожской области опровергли информацию об отмене пенсий и соцвыплат».

В зазначеній статті міститься інформація, яка підтверджує приналежність ОСОБА_14 до займаної посади в органі влади, створеному окупаційною владою рф, а саме (мовою оригіналу): «Начальник управления методологии министерства труда региона ОСОБА_15 отметила, что с переходом Запорожья в состав Российской Федерации пенсии и социальные выплаты в регионе существенно выросли по сравнению с украинским периодом. Социальные выплаты и пенсии в Запорожской области никто не отменял, эта информация - украинский вброс. Об этом в эфире "АнтиФейк" сообщила начальник управления методологии министерства труда Запорожской области ОСОБА_15 . Украинские каналы начали распространять фотографию объявления, якобы размещенного в отделении Софонда в Акимовке, где говорится, что соцвыплаты и пенсии отменены "в связи с ограничением ассигнований средств фонда". "Соцвыплаты на всей территории Запорожской области выплачиваются вовремя. Месяц в месяч. Пенсионеры знают, какого числа им предоставляют пенсию, и пенсию приносит почтальон. Никаких задержек в Запорожской области по этим выплатам нет", - заявила ОСОБА_18 . Она также добавила, что с переходом Запорожской области в состав Российской Федерации пенсии и социальные выплаты в регионе существенно выросли по сравнению с украинским периодом.».

Крім цього, проведено огляд вищезазначеного Інтернет ресурсу, про що складено відповідний протокол.

Згідно протоколу огляду веб-сторінки мережі інтернет від 27.05.2024 року встановлено, що було проведено огляд відповідної інтернет сторінки інтернет ресурсу під назвою «ТАСС» за гіперпосиланням https://tass.ru/з відповідними відомостями зазначеними в повідомленні про виконання доручення.

Також у судовому засіданні були дослідженні наступні докази, а саме:

постанову першого заступника Генерального прокурора про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування від 24.05.2023 року, якою здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000726 від 04.05.2023 доручено слідчому відділу УСБУ в Закарпатській області;

постанову прокурора від 12.07.2024 року про виділені із матеріалів досудового розслідування №0000726 від 04.05.2023 матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

витяг з ЄРДР по к/п № 0000104 від 13.07.2024 року, який підтверджує факт внесення відомостей до ЄРДР та початок проведення досудового розслідування з відповідною правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 111 КК України;

постанову заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури від 12 липня 2024 року про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000104 від 13.07.2024 року;

постанову від 12 липня 2024 року заступника начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Закарпатській області про визначення групи слідчих в кримінальному провадженні № 0000104 від 13.07.2024 року.

Згідно повідомлення т.в.о. начальника Управління ДМС України в Запорізькій області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 23.08.2001 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, у звя`язку з обміном. Громадянка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України відповідно до пункту першого частини першої статті 3 ЗУ «Про громадянство України». Інформація щодо припинення громадянства України у відношенні громадянки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в УДМС у Запорізькій області відсутня. Крім цього долучено копію форми Ф1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді на запит від 12.04.2024 року за №1893/06.10-01.33 Управління державної реєстрації відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян по місту Запоріжжю та Запорізькій області відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені наступні актові

записи: - N? 1930 про народження ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений 16.10.1973 Мелітопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мелітопольському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Батьки: ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_19 ; - N? 488 про шлюб ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_20 та ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений 27.04.1991 Мелітопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мелітопольському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса); - N? 532 про розірвання шлюбу ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_20 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений 12.08.2001 Мелітопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мелітопольському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса); - N? 1735 про народження сина ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , складений 09.12.1992 Мелітопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мелітопольському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Батьки: ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_20 та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Згідно відомостей про перебування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 за обліковими даними КНМ «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» такі відомості відсутні.

Згідно відомостей ЦВК України від 17.04.2024 року та Мелітопольської міської ради від 04.06.2024 року інформації про обрання народним депутатом або головами чи депутатом місцевих рад відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такі данні відсутні.

Згідно рапортів о/у ВКП Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області в ході перевірки за базами ІПНП не виявлено інформації що гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перетинала кордон з тимчасово окупованої території, на підконтрольну територію України, через, що встановити фактичне її місце знаходження не є можливим, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягалась.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.05.2024 року за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована 1/2 частина квартири в АДРЕСА_2 . Крім цього зареєстрованими транспортні засоби за такою відсутні.

Згідно повідомлення від 09.05.2024 року заступника начальника 1 відділу ГВКР УСБУ в Закарпатській області щодо виконання доручення №58/6/1921 від 07.06.2023 року в межах кримінального провадження № 0000726 від 04.05.2023 року за ч.2 ст.111 КК України, за результатами яких отримано додаткові відомості стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема встановлено номер реєстраційний облікової картки платника податків а саме НОМЕР_2 .

Вищевказані показання свідків, кожного зокрема, та письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.

Стороною захисту суду докази не надавались.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку про те, що вони є належними доказами, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, суд також вважає, що надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Доводів щодо недопустимості та недостовірності письмових доказів сторона захисту не наводила.

Інші документи, які надані стороною обвинувачення, не є доказами, а лише процесуальними рішеннями, відомостями, що характеризують особистість обвинуваченої чи інші рішення, які вирішують певні процедурі питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, або їх затверджують тощо. Тому суд їх не оцінював відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом також встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі зазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Вони узгоджуються між собою.

В той же час, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у вчиненні державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, що вчинене в умовах воєнного стану.

У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості цих доказів, які зібрані в порядку, що передбачений КПК України.

При цьому, при доведеності винуватості ОСОБА_7 поза розумним сумнівом, суд відповідно до ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ураховує правову позицію Верховного суду, викладену у справі № 712/13361/15 (провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387), у постанові від 12 червня 2018 року. Крім того, суд враховує правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к (провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445). Зокрема при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК.

Крім того, суд критично відноситься до позиції захисника з приводу відсутності суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, відсутності умислу на вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.111 КК України визначено відповідальність за державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. Частиною 2 цієї статті передбачено відповідальність за вчинення тих самих діянь в умовах воєнного стану.

З суб`єктивної сторони державна зрада характеризується прямим умислом.

Згідно з ч. 2 ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Тобто, варто зазначити, що у складі кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, важливе значення має добровільність (якщо особа здійснювала відповідні дії не добровільно, а під примусом (байдуже яким), склад правопорушення відсутній).

Твердження захисника щодо відсутності суб`єктивної сторони та умислу на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, повністю спростовується дослідженими під час судового розгляду, які визнані відповідно до ст. 85, 86 КПК України належними і допустимим.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для ухвалення рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_7 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини вчинення такого, характер діянь, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Відповідно до змісту ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23.03.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) Європейський Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Всебічно вивчивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду прокурором, є вагомими для того, щоб визнати обвинувачену ОСОБА_7 винуватою по пред`явленому звинуваченню, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення, як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинувачених, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Судом під час судового розгляду справи вживалися всі заходи для виклику обвинуваченої ОСОБА_7 до суду та повідомлення про дату і час розгляду справи для забезпечення права на захист.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 передбачених ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_7 - відсутні.

Таким чином, зважаючи на той факт, що обвинувачена ОСОБА_7 , як громадянин України, вчинила умисний особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України в період встановленого в Україні воєнного стану, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а саме надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, ураховуючи позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років, з конфіскацією належного на праві власності майна та позицію захисника, який просив виправдати ОСОБА_7 в пред`явленому обвинуваченні, тому, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченої, підвищену суспільну небезпечність зазначеного кримінального правопорушення, його тяжкість, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, що визначені ст.ст. 66, 67 КК України, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та призначає їй покарання за ч. 2 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, з конфіскацією усього належного їй на праві приватної власності майна.

На переконання суду, призначення обвинуваченій такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 додаткове покарання у виді конфіскації майна, суд враховує положення ч.2 ст.59 КК України, відповідно до яких конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу, тому, зважаючи, що ОСОБА_7 вчинила злочин проти основ національної безпеки України і санкція ч.2 ст.111 КК України безальтернативно передбачає конфіскацію майна, вважає за необхідне призначення додаткового покарання у виді конфіскації усього належного ОСОБА_7 на праві приватної власності майна.

При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також відсутність кількох обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_7 не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Разом з цим, підстав для застосування ст. 75 КК України до обвинуваченої ОСОБА_7 , суд не знаходить.

На переконання суду, призначення обвинуваченій такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, як самою обвинуваченою, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 липня 2024 року відносно ОСОБА_7 , в порядку ч.6 ст.193 КПК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який слід залишити без змін до моменту її затримання на виконання вироку суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Для застосування вказаного запобіжного заходу суд надає дозвіл компетентним органам на затримання ОСОБА_7 незалежно від місця її знаходження та доставки до місця відбування покарання за вказаним вироком суду. Вирок суду в частині розшуку особи і його затримання повинен виконуватись у загальному порядку відповідними компетентними органами.

Даних щодо наявності постанов про визнання речових доказів, процесуальних витрат та накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні прокурором не надано.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією усього належного їй на праві приватної власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання.

Обраний в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти на Управління Служби безпеки України в Закарпатській області.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Інформацію про ухвалений вирок опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2