печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000361, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісом Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000361 від 12.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Києва, Дніпропетровської та Запорізької областей, діє злочинна група, учасники якої, підтримуючи збройну агресію держави-агресора (РФ) ведуть підпільну колабораційну діяльність, займаються пошуком приватних підприємців, які здійснюють свою діяльність в IT-сфері та пов`язані з обміном криптовалюти, з метою вчинення розбійних нападів на їхні домоволодіння.

У ході досудового розслідування також встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетний громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має кримінальне прізвисько « ОСОБА_6 ».

У своєму клопотанні прокурор зазначає, що ОСОБА_5 є організатором указаної групи осіб, керує діями учасників та визначає осіб, напад на яких вчинюватимуть виконавці.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 10.11.2024 року поза пунктом пропуску державного кордону перетнув кордон України до Румунії та на даний час знаходиться в Москві разом із ОСОБА_7 , яка 07.11.2024 року перетнула кордон України в напрямку Румунії.

На даний час ОСОБА_5 здійснює підривну діяльність в Україні, з метою дестабілізації державного устрою, а саме через підконтрольних осіб, які знаходяться в Україні, здійснює відкриття та забезпечує діяльність уже відкритих «Call - центрів» на території України.

Також оперативним шляхом встановлено, що ОСОБА_5 на замовлення російських спец-служб через підконтрольних осіб з числа працівників шахрайських «Call - центрів» здійснюють вербування через «Telegram» канали громадян України, які в подальшому за грошову винагороду здійснюють підпали автотранспорту військових, електрощитових «Укрзалізниці» та «Укрпошти».

За даним слідства, співорганізатором даної злочинної групи є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , уродженець м. Києва, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий 26.05.2021 Оболонським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_3 , виданий 08.02.2017 Сектором оформлення документів № 2 Шевченківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області. Користується абонентським номером телефону: НОМЕР_4 . Раніше судимий за ч. 1 ст. 115, ч. З ст. 187 КК України, має кримінальне прізвисько «ПОТАП».

Фактично проживає за адресами: АДРЕСА_3 (власником якої є ОСОБА_9 ) та АДРЕСА_4 (власником якої є ОСОБА_10 ). Використовує автомобілі: «TOYOTA LAND CRUISER 200», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN- НОМЕР_6 (власником якої є ОСОБА_9 ) та «LEXUS RX 350L», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN- НОМЕР_8 (власником якої є ОСОБА_9 ).

Крім цього відомо, що ОСОБА_8 є кумом та наближеною особою до ОСОБА_5 та після звільнення останнього із СіЗО ОСОБА_8 орендував квартири для ОСОБА_5 . Також ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_5 на постійній основі здійснюють зустрічі з кримінальними елементами в різних розважальних закладах та ресторанах м. Києва з метою обговорення злочинних намірів.

Відповідно Реєстраційних карток транспортного засобу, автомобілі марок «LEXUS RX 350L», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN- НОМЕР_8 та «TOYOTA LAND CRUISER 200», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN- НОМЕР_6 на праві власності належать ОСОБА_9 .

24.04.2025 на підставі ухвал слідчого судді від 28.03.2025 проведено обшуки автомобілів марок «LEXUS RX 3 50L», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN- НОМЕР_8 та «TOYOTA LAND CRUISER 200», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN- НОМЕР_6 , якими користується ОСОБА_8 , та які знаходились поблизу місця його проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

За результатами обшуку вилучено майно, дозвіл на вилучення якого не надавався, а саме: автомобілі марок «LEXUS RX 350L», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN- НОМЕР_8 та «TOYOTA LAND CRUISER 200», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN- НОМЕР_6 .

На думку сторони обвинувачення, вилучені 24.04.2025 в ході обшуку автомобілі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки містить в собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема дослідження шляхів здобуття коштів на їх придбання, тощо.

Крім того, прокурор у клопотанні вказує, що 24.04.2025 постановою слідчого ГСУ НП України ОСОБА_11 автомобілі марок «LEXUS RX 350L», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN- НОМЕР_8 та «TOYOTA LAND CRUISER 200», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN- НОМЕР_6 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000361 від 12.02.2024.

Метою даного арешту прокурор вказує збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Підсумовуючи, прокурор просив поновити строк на звернення до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно та накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 24.04.2025 під час проведення обшуків автомобілів, які перебувають у користуванні ОСОБА_8

05.06.2025 від представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 надійшли письмові заперечення на клопотання про арешт майна.

Заперечення адвоката ОСОБА_4 обґрунтовано тим, що прокурором у своєму клопотанні не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінальних правопорушень будь-якого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Подані прокурором матеріали вважає такими, що не містять жодних доказів або належним чином встановлених фактичних даних, що свідчать про наявність обґрунтованих підстав вважати, що злочини взагалі скоювались або ж перебували на стадії готування.

Представник власника майна переконаний, що рапорт ДСР НП України що міститься в матеріалах клопотання (а.с. 69-80) є ідентичним за своїм змістом тим матеріалам, які стали підставою для реєстрації даного кримінального провадження і з моменту початку досудового розслідування по день звернення до суду з вказаним клопотанням не змінювались і не доповнювались, не зважаючи на проведення численних слідчих (розшукових) та оперативно-розшукових дій. Означене на думку адвоката пов`язано з тим, що першочергова інформація не знайшла свого підтвердження в ході даного кримінального провадження.

Адвокат ОСОБА_4 вважає, що сам по собі рапорт ДСР НП України має виключно інформативний характер, оскільки не є джерелом доказів.

Протоколи НСРД адвокат вважає такими, що не містять відомостей та доказів про вчинення злочинів або будь-яких фактичних даних про готування до них, не відображає будь-яких фактичних обставин про вчинення будь-яких злочинів чи готування до них.

Також адвокат зазначає, що з матеріалів клопотання не вбачається, що вилучені автомобілі мають якесь відношення до розслідуваних злочинів, або будь-якої протиправної діяльності, або вказують про сумнівне походження коштів за рахунок яких вони придбані.

Щодо тверджень сторони обвинувачення про те, що вилучені автомобілі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та містять в собі відомості, які можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються досудовим розслідуванням, не підтверджуються жодними доказами, а в клопотанні прокурора не вказано про які відомості йде мова та що саме такі відомості підтверджують та доводять у цьому кримінальному провадженні.

Представник власника майна звертає увагу на те, що ухвала про обшук не надавала право вилучати автомобілі ОСОБА_9 . В ході проведення обшуку автомобілів не було виявлено та вилучено жодного із предметів, вказаних в ухвалі. На вимогу представника ОСОБА_9 слідчий не зміг повідомити причини та підстави вилучення транспортних засобів.

З огляну викладене адвокат ОСОБА_4 вважає, що відсутні підстави для арешту вилучених транспортних засобів, оскільки прокурором не доведено, що вилучені у ОСОБА_9 транспортні засоби відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та по своїй суті і значимості є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, постанова про визнання вилучених автомобілів речовими доказами не відповідає п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, а також, що прокурором не наведено та відповідно не доведено існування обставин, які вказують на те, що незастосування арешту даного майна призведе до його приховування, пошкодження, псування, знищення, втрати, не доведено існування наміру та потреби ОСОБА_9 приховування, знищення чи відчуження вилучених транспортних засобів.

З підстав, наведених у запереченнях, просить суд відмовити прокурору у задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна ОСОБА_9 , вилучене 22.04.2025 в ході обшуку та негайно повернути вилучене майно.

Прокурор у кримінальному провадженні № 0000361 - прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримав з підстав викладених у ньому. Щодо значення вилучених автомобілів, як речових доказів, у даному кримінальному провадженні зазначив, що автомобілі, про арешт яких йдеться у клопотанні, не дивлячись на те, що зареєстровані за ОСОБА_9 , проте фактично постійно перебувають у користуванні ОСОБА_8 .

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання прокурора заперечував, наполягав на поверненні ОСОБА_9 тимчасово вилученого майна. Свої пояснення ґрунтував на тезисах, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, письмові заперечення представника власника майна, слідчий суддя надходить до наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000361 від 12.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

В межах означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.03.2025 по справі № 757/14098/25-к надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN- НОМЕР_6 (а.с. 82-83).

Як вбачається з матеріалів клопотання, 22.04.2025 о 13 год. 20 хв. на підставі вказаної ухвали слідчого судді слідчим групи слідчих ГСУ НП України ОСОБА_13 розпочато проведення обшуку, в ході якого вилучено автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN- НОМЕР_6 (а.с. 84-91).

Крім того, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.03.2025 по справі № 757/14287/25-к надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля «LEXUS RX 3 50L», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN- НОМЕР_8 (а.с. 93-94).

З матеріалів клопотання також вбачається, що 22.004.2025 о 14 год. 32 хв. на підставі вказаної ухвали слідчого судді слідчим групи слідчих ГСУ НП України ОСОБА_13 розпочато проведення обшуку, в ході якого вилучено автомобіль «LEXUS RX 3 50L», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN- НОМЕР_8 (а.с. 84-91).

Разом з тим, ні ухвала слідчого судді від 28.03.2025 по справі № 757/14098/25-к, ні ухвала слідчого судді від 28.03.2025 по справі № 757/14287/25-к не містять дозволів на вилучення вищевказаних автомобілів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Обов`язок доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого чи прокурора також і ч. 3 ст. 132 КПК України.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу) та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Постановами старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_11 від 24.05.2025, автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN- НОМЕР_6 та автомобіль марки «LEXUS RX 3 50L», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN- НОМЕР_8 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000361.

Зі змісту клопотання вбачається, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000361 на час вилучення майна та на час розгляду даного клопотання здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Посилання прокурора на наявність підстав для арешту тимчасово вилученого майна як такого, що відповідає критеріям ст. 98 КПК України, слідчий суддя вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки прокурором не доведено, що вилучені транспортні засоби, з огляду на предмет доказування за ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 111-2 КК України, містять на собі будь-які сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурором також не зазначено, яким чином вилучене майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що підлягають встановленню в провадженні, а отже в ході розгляду клопотання всупереч п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України не доведено можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Постанови органу досудового розслідування про визнання цього майна речовим доказом у провадженні в цій частині є формальними, та сам по собі факт винесення таких постанов не є достатнім для висновку про відповідність майна критеріям ст. 98 КПК України та наявності підстав для його арешту.

Накладення арешту на майно третіх осіб, яке не відповідає критеріям речового доказу з огляду на предмет доказування у кримінальному провадженню, є явно неспівмірним завданням кримінального провадження.

Таким чином, оскільки прокурором не доведено мети арешту тимчасово вилученого майна, підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, не доведено можливість використання тимчасово вилученого майна як доказу у кримінальному провадженні, вважаю відсутніми підстави для задоволення клопотання.

Частиною 3 ст. 173 КПК України встановлено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.169-173, 309, 372, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання - відмовити.

Автомобілі марок «LEXUS RX 350L», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN- НОМЕР_8 , та «TOYOTA LAND CRUISER 200», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN- НОМЕР_6 , тимчасово вилучені 24.04.2025 в ході проведення їх обшуку, повернути власнику ОСОБА_9 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1