Справа № 344/2092/23
Провадження № 11-кп/4808/238/25
Категорія ч. 1 ст. 296 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000862 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7

на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 червня 2022 року за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком один рік.

На підставі ст.ст. 71, 72 та 78 Кримінального кодексу України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 червня 2022 року, та визначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) років 6 (шість) місяців,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 вчинив умисні дії, які виразилися в хуліганстві, тобто грубому порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю.

Кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення умисних злочинів проти власності, в період іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення (кримінальний проступок).

Так, 22 грудня 2022 року, близько 18 год. 15 хв. потерпілий ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_12 , знаходився біля закладу «Хочу пиво», що за адресою с.Микитинці, вул. Українських Декабристів, 52,Івано-Франківської міської територіальної громади, Івано-Франківського району.

В цей час та місці, знаходився ОСОБА_8 , який виражався нецензурною лексикою та справляв природні потреби у невстановленому для цього місці.

Надалі ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізуючи свій раптово виниклий неправомірний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, перебуваючи у громадському місці з метою самоствердитися за рахунок завдання фізичного болю потерпілому, демонструючи особливу зухвалу, яке виразилося в ігноруванні встановлених в суспільстві загальноприйнятих норм моралі та правил поведінки, безпричинно з мотивів явної неповаги до інших осіб, грубо порушуючи громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, правилами поведінки, добропристойності в суспільстві, підійшов до потерпілого ОСОБА_11 та наніс один цілеспрямований удар кулаком руки в ділянку голови ОСОБА_11 .

Хуліганські дії ОСОБА_8 , носили виражений характер, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, порушували суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, безпечний громадський порядок, охорону здоров`я, честі та гідності людини, в результаті чого потерпілому ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження: травматичний відлом коронкованої частини 1/2 другого зуба на верхній щелепі справа та першого зуба на верхній щелепі зліва, які згідно висновку судово-медичного експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначну стійку втрату працездатності.

Адвокат ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Сторона захисту вважає, що суд першої інстанції неповно провів судовий розгляд, що протягнула за собою невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також допустив істотні порушення вимог кримінально процесуального закону.

Вказує, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки відсутні докази, які б підтверджували мотив вчинення ОСОБА_8 хуліганських дій.

Пояснює, що в ОСОБА_8 виник не мотив явної неповаги до суспільства із поєднанням з особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а особиста неприязнь до ОСОБА_11 , оскільки обвинуваченому здалось, що потерпілий навмисно хотів засліпити його світлом фар автомобіля, та в подальшу обвинувачений почав конфлікт із потерпілим.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 в день події, маючи особисту неприязнь до потерпілого, вчинив правопорушення проти особи.

На думку сторони захисту, висновок експерта №73 є необґрунтованим, таким, що суперечить матеріалам провадження та викликає обґрунтовані сумніви в його правильності.

Стверджує, що стороною обвинувачення надано докази та процесуальні документи, в яких суттєво відрізняються підписи дізнавача СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_13 , тому сукупність таких недоліків вказує на отримання доказів з порушенням встановленої КПК України процедури.

Звертає увагу, що судом належним чином не повідомлявся про дати судових засідань потерпілий ОСОБА_11 , тому сторона захисту була позбавлена можливості отримати пояснення від потерпілого безпосередньо в судовому засіданні.

Вказує, що судом при ухваленні вироку не враховано строк відбування покарання. Так, ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2023 року у справі № 344/15979/21 подання начальника Івано-Франківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області задоволено та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням згідно вироку Івано-Франківського міського суду від 14.06.2022 року та направлено засудженого для відбування призначеного судом покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Проте, 08 лютого 2024 року ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду у справі №344/15979/21 ухвалу суду скасовано та новий призначено судовий розгляд. В свою чергу, на виконання ухвали Івано-Франківського міського суду до моменту призначення судового розгляду в апеляційній інстанції засуджений перебував у державній установі виконання покарань №12.

Таким чином вважає, що судом при ухваленні вироку не враховано період відбування покарання ОСОБА_8 згідно вищезазначеної ухвали.

Зауважує, що під час судових засідань не досліджувались відеозаписи, які є додатками до протоколу огляду місця події від 22 грудня 2022 року та протоколу огляду від 24 січня 2023 року.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 зазначає, що іспитовий строк для ОСОБА_8 за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2022 року закінчився саме 14 червня 2024 року, і на момент винесення вироку судом першої інстанції був відсутній вирок суду, який набрав законної сили про засудження ОСОБА_8 за вчинення злочину в період дії іспитового строку з 14.09.2022 року до 14.06.2024 року, тому на підставі п.1 ст. 89 КК України, ОСОБА_8 вважається несудимим.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Згідно ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов?язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Наголошує, що при призначенні покарання за сукупністю вироків, суд не врахував, що іспитовий строк тривалістю два роки за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.09.2022 року сплив 14.06.2024 року.

Вважає, що суд помилково застосував ст. 71, 72 КК України, яка в даному випадку не підлягала застосуванню. Якщо після постановлення вироків буде встановлено, що засуджений винен в кримінальних правопорушеннях, частина яких вчинена до постановлення першого вироку, а інша - між першим і другим вироками, то призначення покарання має складатися із чітко визначених кримінальним законом етапів (порушено судом першої інстанції ч.3 ст. 78 КК України).

Також звертає увагу, що суд помилково застосував ст. 70 КК України, оскільки злочин вже було вчинено після постановлення вироку 14 вересня 2022 року.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає вирок суду першої інстанції, що відповідає вимогам закону;

- потерпілий ОСОБА_11 просив вирок суду залишити без змін, повідомив, що апеляційну скаргу не подавав, з рішенням суду згідний. Права його не порушені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За результатами апеляційного розгляду доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку суду апеляційної інстанції, при ухваленні вироку суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Під час розгляду провадження судом першої інстанції забезпечено дотримання принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, передбаченого ст. 22 КПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для цього кримінального провадження, а висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та достатності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції належним чином дослідив та правильно дав оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , даним з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000862, довідці №8728 від 22.12.2022 року, протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22.12.2022 року, протоколу огляду місця події від 22.12.2022 року, фото таблиці та диску з файлом, що є додатком до цього протоколу огляду, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.01.2023 року, висновку експерта №73 та іншим.

Суд першої інстанції ретельно перевірив пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та навів переконливі мотиви, з яких відкинув доводи сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснив, що не визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та не вчиняв ніяких неправомірних дій, він 22.12.2022 року разом зі своїм батьком, перебуваючи в приміщенні бару «Хочу пиво», випивали пиво. В подальшому замовили піцу в закладі навпроти, пішли по неї. Коли поверталися назад, зустрілися із потерпілим, із яким одразу виник конфлікт, який переріс в штовханину. Його вини в конфлікті немає, це потерпілий його спровокував. В той вечір він крім пива вживав і інший алкоголь, в тому числі горілку. Стверджує, що тілесних ушкоджень потерпілому не спричиняв.

Незважаючи наневизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, його доводи спростовуються сукупністю наявних у матеріалах кримінального провадження доказів, які в повній мірі були досліджені судом першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів.

З пояснень потерпілого ОСОБА_11 , що надані в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що попередньо знайомим з обвинуваченим не був. 22 грудня 2022 року він заїхав до свого знайомого, з ним вони стояли на вулиці розмовляли біля приміщення закладу «Хочу пиво» на вул. Українських Декабристів. Побачив, як обвинувачений справляв природні потреби на проїжджу частину та голосно нецензурно виражався. Потім цей чоловік підійшов до них, попросив закурити та пару гривень на алкоголь. Коли він йому відмовив, то ОСОБА_8 вибив в нього з рук телефон та вдарив кулаком в область обличчя, через що зав`язався конфлікт, що змусило його викликати поліцію.

Доводи сторони захисту про порушення права на захист, оскільки сторона захисту була позбавлена можливості отримати пояснення від ОСОБА_11 в судовому засіданні колегія суддів вважає не є слушними.

Так, потерпілий ОСОБА_11 з`явився та надав свідчення в судовому засіданні суду першої інстанції, що повністю забезпечило стороні захисту право на його допит.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_11 зазначив, що його право на участь в судовому засіданні не порушено.

Заперечення сторони захисту стосовно Висновку експерта №73 не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду. Експертиза проведена на підставі медичної документації та огляду потерпілого, а її висновки є належними та допустимими доказами у справі.

Згідно Висновку експерта №73, проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_11 . На підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_16 та медичних документів, експерт прийшов до наступних підсумків: у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження: травматичний відлом коронкової частини на 1/2 другого зуба на верхній щелепі справа, та на 1/4 першого зуба на верхній щелепі зліва, які можуть відповідати терміну вказаному в постанові, утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесені ударів тупими твердими предметами у вказані вище ділянки тіла, так і при ударах цими ділянками тіла до таких предметі, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначну стійку втрату працездатності (5%).

Твердження сторони захисту про відсутність хуліганських мотивів спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами. Дії ОСОБА_8 були демонстративними, спровокованими явною неповагою до суспільства, здійснені безпричинно на ґрунті конфлікту побутового характеру з невиправданим застосуванням насильства до потерпілого ОСОБА_11 .

Твердження апелянта про те, що стороною обвинувачення надано докази та процесуальні документи, в яких суттєво відрізняються підписи дізнавача СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_13 , колегія суддів вважає не є підставою для скасування вироку суду. Такі твердження мають ознаки кримінального правопорушення, що перевіряють правоохоронні відповідні органи за заявою зацікавлених осіб.

Сторона захисту не повідомила про відповідне звернення до правоохоронних органів та результати розслідування.

Твердження захисника про те, що під час судових засідань не досліджувались відеозаписи, які є додатками до протоколу огляду місця події від 22 грудня 2022 року та протоколу огляду від 24 січня 2023 року не є слушним.

Так, відповідно до Протоколу огляду місця події від 22 грудня 2022 року та фото таблиці до нього, проведено огляд проїжджої частини дороги, що знаходиться по вул. Українських Декабристів в с. Микитинці.

Диск з файлом, що є додатком до цього протоколу огляду, досліджено безпосередньо у судовому засіданні , який повністю відповідає протоколу огляду.

Доводи захисника про те, що судом першої інстанції не враховано строк перебування ОСОБА_8 у ДУ «УВП №12» до моменту призначення нового судового розгляду, колегія суддів вважає не можуть бути підставою для скасування або зміни вироку.

Так, ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2023 року у справі №344/15979/21 було скасовано звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком цього ж суду від 14.06.2022 року та направлено його для фактичного відбування призначеного покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Проте ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року в цій же справі №344/15979/21 вказану ухвалу суду першої інстанції було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд.

Таким чином, відсутня юридична підстава для зарахування строку перебування ОСОБА_8 в ДУ «УВП №12» під час дії скасованого судового рішення у строк відбування покарання за вироком, який оскаржується в даному провадженні.

Питання про зарахування зазначеного строку може бути предметом вирішення у порядку виконання вироку згідно з положеннями ст. 537 КПК України компетентними органами при безпосередньому виконанні вироку, який набере законної сили.

Таким чином, вищенаведене твердження сторони захисту є передчасним та не підлягає розгляду в межах даного апеляційного провадження.

Доводи про неправильність застосування ст. 71 КК України не є слушними, оскільки новий злочин обвинуваченим вчинено в період іспитового строку.

Таким чином, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, оскільки суд діяв в межах закону та на підставі належності, допустимості та достатності доказів, та дійшов обґрунтовано висновки про наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 296 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5