печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах військової частини НОМЕР_1 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 18.02.2024 про закриття кримінального провадження № 0001857, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2023, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в інтересах військової частини НОМЕР_1 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 18.02.2024 про закриття кримінального провадження № 0001857 від 27.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що досудове розслідування зазначеного кримінального провадження проведене неналежним чином, упереджено та в ході його здійснення не було встановлено всіх обставин. Постанова слідчого є необґрунтованою та не відповідає вимогам ст. 110 КПК України. Зауважено, що висновки слідчого ґрунтуються лише на показаннях особи, в діях яких можливі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України, а належної оцінки, зокрема, акту службового розслідування, - надано не було.

Водночас заявник просив визнати поважними причини пропуску строку на подання скарги та поновити строк на оскарження постанови, посилаючись на те, що копія постанови надійшла звичайним листом лише 06.03.2024 та була зареєстрована за №888/л.н., що підтверджується витягом із журналу вхідних документів військової частини НОМЕР_1 .

01.05.2024 ОСОБА_3 через систему «Електронний Суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва подав заяву, в якій просив здійснити розгляд скарги без участі представника військової частини НОМЕР_1 та зазначив, що підтримує вимоги скарги в повному обсязі.

Слідчий, яким винесено оскаржувану постанову, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, про місце, дату та час розгляду скарги повідомлене у спосіб, що відповідає вимогам ст. 135 КПК України.

Поряд з тим, 04.04.2024 заступник керівника Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 подав до суду заперечення, в яких вказав, що відомості до ЄРДР внесені на підставі повідомлення військової частини НОМЕР_1 , згідно з яким старший стрілець 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.08.2023 без дозволу командирів та інших поважних причин не з`явився до місця служби (АДРЕСА_1) та відсутній по даний час. Зокрема, під час досудового розслідування встановлено, що військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з травня по червень 2023 року брали участь у бойових діях у м. Лиман Донецької області. Приблизно у липні 2023 року військову частину вивели на відновлення та переформування на ІНФОРМАЦІЯ_2, де вони перебували на навчанні до початку серпня 2023 року. Відповідно до посвідчення про відрядження від 04.08.2023 вищевказані військовослужбовці мали з`явитися 06.08.2023 до місця дислокації у АДРЕСА_1. Зазначені військовослужбовці виїхали з АДРЕСА_2 06.08.2023, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 разом їхали на автомобілі «РЕНДЖ РОВЕР». У свою чергу, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 їхали разом на автомобілі «МЕРСЕДЕС ВІТО». Автомобіль «РЕНДЖ РОВЕР» зламався по дорозі, тому його буксирували на автомобілі «МЕРСЕДЕС ВІТО» на ремонт до міста Києва. Після проведеного ремонту усі військовослужбовці разом 08.08.2023 прибули на місце дислокації у АДРЕСА_1. У подальшому усіх було переведено до інших військових частин. Вказане підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.08.2023 №243, яким військовослужбовці ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 переведено до військової частини НОМЕР_2 , де вони служать і зараз. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень» від 13 липня 2023 року №3233-IX, згідно з яким кримінальна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин настає у випадку відсутності останнього понад три доби. З огляду на викладене постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою. Також зауважив, що в порушення відомчих нормативно-правових актів Міністерства оборони України військова частина НОМЕР_1 не повідомила орган досудового розслідування про повернення військовослужбовців на місце служби, що завадило дотриманню принципу процесуальної економії у кримінальному провадженні. У подальшому, з метою штучного нарощування показників роботи, зловживаючи своїм правом на оскарження процесуального рішення представник військової частини намагається відновити досудове розслідування у кримінальному проваджені, завідомо знаючи про відсутність складу кримінального правопорушення.

Крім того, з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, надійшли матеріали кримінального провадження № 0001857 від 27.11.2023.

Враховуючи принцип диспозитивності кримінального провадження, положення ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу за відсутності сторін.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, надходить наступних висновків.

Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0001857, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудове розслідування у вказаному провадженні розпочато на підставі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення № 1083 від 07.10.2023.

У вказаній заяві командир військової частини НОМЕР_1 зазначив про те, що 06.08.2023 від командира 1 стрілецького батальйону надійшла доповідь про неприбуття до місця служби району зосередження НЦ військової частини НОМЕР_3 військовослужбовців ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

08.08.2023 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 прибули до району зосередження 1 стрілецького батальйону НЦ військової частини НОМЕР_3 . Вважав, що в діях ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України /а. м. 8-10/.

Постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 18.02.2024 про закриття кримінального провадження № 0001857 від 27.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення /а. м. 48-52/.

Відповідно до ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою. Порушення строку подання скарги протягом розгляду справи, з урахуванням доводів, викладених у скарзі, не встановлено, у зв`язку з цим слідчий суддя не вбачає підстав для його поновлення.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Частина 2 ст. 9 КПК України закріплює обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Разом з цим, слідчим при закритті кримінального провадження зазначених вимог закону не дотримано, постанова від 18.02.2024 є такою, що винесена передчасно, на підставі не повно проведеного досудового розслідування, без всебічного, повного, об`єктивного дослідження даних.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, слідчий, обґрунтовуючи свій висновок про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, зазначив, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексі України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень» від 13 липня 2023 року № 3233-ІХ, кримінальна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин настає у випадку відсутності останнього понад три доби, а ОСОБА_6 був відсутній на службі менше трьох діб. Вказав, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 відповідно до посвідчення про відрядження від 04.08.2023 мали з`явитися 06.08.2023 до місця дислокації у АДРЕСА_1; зазначені військовослужбовці виїхали з АДРЕСА_2 06.08.2023, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 їхали разом на автомобілі «Рендж Ровер», а ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 їхали разом на автомобілі «Мерседес Віто». Автомобіль «Рендж Ровер» зламався по дорозі, тому його буксирували на автомобілі «Мерседес Віто» на ремонт до міста Києва. Після проведеного ремонту усі військовослужбовці 08.08.2023 прибули на місце дислокації у АДРЕСА_1.

Частиною 5 статті 407 КК України (із врахуванням змін, внесених Законом України № 3233-ІХ «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень») кримінальна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, настає у разі самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Проте, згідно акту службового розслідування від 16.08.2023:

- військовослужбовці ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 самовільно залишили військову частину з 05.08.2023 по 07.08.2023;

- військовослужбовці ОСОБА_15 та ОСОБА_14 самовільно залишили військову частину з 05.08.2023 по 08.08.2023;

- військовослужбовці ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 самовільно залишили військову частину з 05.08.2023 по теперішній час /а. м. 14-25/.

Таким чином, наявний в матеріалах кримінального провадження акт службового розслідування від 16.08.2023 залишився поза увагою слідчого, жодних спростувань викладених у ньому висновків не висвітлено в постанові, що наштовхує на думку про не здійснення слідчим аналізу змісту такого акту при винесенні оскаржуваної постанови.

В межах кримінального провадження слідчим допитано в якості свідка лише військовослужбовця ОСОБА_12 , однак достовірність таких показань та послідовність подій, що викладені в них, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження /а. м. 44-47/.

Жодних слідчих (розшукових) дій, зокрема, допитів інших військовослужбовців чи осіб, які можуть володіти інформацію щодо подій, описаних у повідомленні про вчинення кримінального правопорушення, - здійснено не було.

В подальшому, 18.02.2024 слідчим, без проведення всього комплексу необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, в тому числі, зазначених вище, винесено оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження № 0001857.

Із вказаного можна зробити висновок, що слідчий не організував належним чином досудове розслідування кримінального провадження № 0001857, не перевірив доводи заявника в повному обсязі.

Фактично, мотивувальна частина постанови слідчого зводиться до перекопіювання показань свідка ОСОБА_12 , без належного їх змістовного аналізу та перевірки таких доводів.

Слідчий суддя зауважує, що в резолютивній частині постанови слідчий не вказав, в діях яких саме осіб він встановив відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, незважаючи на те, що в повідомленні про вчинення кримінального правопорушення вказано на конкретних осіб.

Як вбачається із повідомлення командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_22 про вчинення кримінального правопорушення від 07.10.2023, останнім порушено питання про необхідність притягнення до відповідальності військовослужбовців ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 з огляду на наявність в їх діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Натомість, слідчий проводить перевірку та приймає рішення про закриття кримінального провадження №0001857 виключно відносно ОСОБА_6 .

Отже, доводи повідомлення від 07.10.2023 в частині наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в діях ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 не досліджувались та залишились поза увагою слідчого.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23736/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

З урахуванням викладеного, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001857від 27.11.2023 не можна вважати проведеним повно, у зв`язку із чим скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слідчого про закриття кримінального провадження слід скасувати.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі (розшукові) та/або інші процесуальні дії з приводу з`ясування обставин щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення всіх обставин описаних заявником подій, в залежності від встановлених даних прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах військової частини НОМЕР_1 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 18.02.2024 про закриття кримінального провадження № 0001857, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2023, - задовольнити.

Постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 18.02.2024 про закриття кримінального провадження № 0001857, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2023, - скасувати.

Копію ухвали слідчого судді та матеріали кримінального провадження № 0001857, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2023, направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1