Справа № 541/1733/25
№ провадження 1-кп/541/256/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000095 від 21.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитно, Рівенської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого трактористом в КП «Спецкомунтранс», одружений, утриманців не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 не пройшовши встановлену процедуру отримання водійського посвідчення, затверджену постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 р. «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», вчинив дії спрямовані на пособництво у підробленні посвідчення водія за наступних обставин.

В березні 2025 року, у ОСОБА_4 , який перебував у невстановленому місці, виник кримінально-протиправний умисел спрямований на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія на власне ім`я, що посвідчує право керування транспортними засобами категорії «А» та «В».

Із цією метою, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, направленим на порушення встановленого законом порядку завірення та використання офіційних документів, порядку документального підтвердження фактів, що мають юридичне значення, будучи обізнаним з порядком отримання посвідчення водія, яке видається установою - відповідним територіальним сервісним центром МВС України, яка мас право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання такого документа, а саме посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразків, бланків і технічних описів бланків Національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» №844 від 16.09.2020 відноситься до документів, які перебувають в офіційному обігу України, тобто є офіційним документом та надає право на керування транспортними засобами відповідних категорій, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, діючи умисно, протиправно, з метою підроблення посвідчення водія та подальшого його особистого використання, усвідомлюючи кримінально- протиправний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення посвідчення водія, усвідомлюючи, що процедура отримання посвідчення водія передбачає закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійського посвідчення, проходження медичного огляду, складання іспитів у сервісному центрі МВС, вступив у змову з невстановленою особою щодо виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія на власне ім`я.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного умислу, спрямованого на пособництво у підробленні посвідчення водія, ОСОБА_4 надав невстановленій особі у невстановлений спосіб фото свого паспорту громадянина України, для подальшого внесення інформації, яка міститься в ньому, тим самим сприяючи невстановленій особі у підробці посвідчення водія.

У подальшому ОСОБА_4 , у невстановлений час, місце, спосіб, отримав від невстановленої досудовим розслідування особи посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 від 27.03.2025, на ім`я ОСОБА_4 , яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, що посвідчує право керування транспортними засобами категорії «В» та «А».

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/117-25/9032-ДД від 25.04.2025, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , на пластиковій основі з вихідними типографськими даними заповнений на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у пособництві у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права з метою використання його іншою особою, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім цього, 17 квітня 2025 року о 10 год. 54 хв. ОСОБА_4 будучи учасником дорожнього руху як водій транспортного засобу - автомобіля «Ford Escape», державний номерний знак НОМЕР_2 рухаючись по вул. Сорочинській в м. Миргород, був зупинений працівниками СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за порушення Правил дорожнього руху України і вчинення адміністративного правопорушення, маючи при собі підроблене посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 від 27.03.2025, придбане у невстановленої особи, достовірно знаючи, що вказане посвідчення за способом виготовлення та елементами захисту не відповідає зразку бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу та є підробленим, усвідомлюючи свої кримінально-протиправні дії, діючи умисно, з метою створити видимість наявності у нього дійсного посвідчення водія та відповідно і з цим права на керування транспортними засобами перед працівниками СРПП Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області, пред`явив на законну вимогу останніх завідомо підроблене для нього посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 із його особистими анкетними даними та фотокарткою, яке за способом виготовлення та елементами захисту не відповідає зразку бланку посвідчення, що перебуває в офіційному обігу, тим самим використав його.

Після цього, 17.04.2025 в ході огляду у ОСОБА_4 вилучено посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 із його анкетними даними та фотокарткою.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/117-25/9032-ДД від 25.04.2025, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , на пластиковій основі з вихідними типографськими даними заповнений на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_4 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

30 квітня 2025 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, КК України у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян -1700 грн, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 510,00 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1700 грн

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України визнав повністю, підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник ОСОБА_5 також підтвердив добровільність укладення угоди та просив її затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали, які надійшли з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 468 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 : на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, свою вину визнав, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем мешкання характеризується позитивно, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, КК України у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян- 1700 грн, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 510,00 грн. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 1700 грн.

Дане покарання буде достатньою мірою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Суд бере до уваги , що обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду повністю визнав свою вину, усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст. 476 КПК України.

При цьому суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Питання процесуальних витрат вирішити відповідно до положень ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Скасувати арешт накладений слідчим суддею Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.04.2025 року (справа 541/1555/25) на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , заповнене на ім`я " ОСОБА_4 ", яке було вилучене 17.04.2025 в ході огляду місця події у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000090 від 21.04.2025.

Керуючись ст. ст. 100, 122, 124, 373, 374, 474,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 квітня 2025 року, укладену між прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, КК України у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн,

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) 50 копійок.

Скасувати арешт накладений слідчим суддею Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.04.2025 року (справа 541/1555/25) на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , заповнене на ім`я " ОСОБА_4 ".

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , заповнене на ім`я " ОСОБА_4 " зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000090 від 21.04.2025.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1