24 червня 2025 року Єдиний унікальний № 501/2364/25 Провадження № 1-кп/501/211/25
ВИРОК

Іменем України

24 червня 2025 року м. Чорноморськ

Чорноморський міський суд Одеської області

у складі: головуючого - ОСОБА_1 секретар судових засідань ОСОБА_2

номер справи 501/2364/25 провадження 1-кп/501/211/25

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000115 від 15 травня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурлача Балка, Одеської області, громадянина України, українця, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України,

участь у справи приймали: прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.

Стислий виклад обставин обвинувачення., визнаного судом доведеним,

ОСОБА_3 , 15 травня 2025 року близько 12 години 10 хвилин, більш точний час під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, всупереч встановленому порядку недоторканості житла та іншого володіння особи передбаченому ст. 30 Конституції України, якою кожному гарантується недоторканість житла, іншого володіння особи та не допускається проникнення до житла чи іншого володіння, переслідуючи умисел на порушення конституційного права на недоторканність володіння особи, діючи умисно та протиправно, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, не маючи законних підстав, переліз через паркан та заліз на дах вказаного одноповерхового будинку, де шляхом проникнення через дах будинку, незаконно проник до вищевказаного домоволодіння , який згідно черг спадкування за законом, належить ОСОБА_6 , та скориставшись відсутністю господарів, не маючи відповідного дозволу, почав стрибати на даху та на території будинку, відкрив гараж, нічого не вкравши, чим порушив конституційне право ОСОБА_6 на недоторканість житла.

Вказані дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України - незаконне проникнення до житла.

30 травня 2025 року до суду надісланий обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_3 . Одночасно з обвинувальним актом, до суду надіслана угода про визнання винуватості укладена прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника останнього адвоката ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 Кримінального процесуального кодексу України.

Позиція учасників судового процесу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали укладання угоди, ознайомлені з її наслідками щодо укладання та невиконання, прохали її затвердити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила передбачені ст. 469 Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, не заперечувала проти укладання угоди про визнання винуватості, матеріальних та моральних претензій до обвинувачуваного немає.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання звинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, а саме: за ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 850.00 грн.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені сторонам.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно та в повному обсязі визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України.

Розглядаючи в судовому порядку питання про можливість затвердження даної угоди то, суд виходить з наступного.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Відповідно до ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до вимог ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України передбачено ,що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим.

У відповідності до ч. 4 ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб,організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні просить вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України в обсязі звинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 Кримінального кодексу України за ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України відноситься до кримінальних проступків.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 п. 1 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Суд не перевіряє фактичні обставини вчиненого обвинуваченим правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

При призначенні покарання, Суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України..

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

При цьому, Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки укладення й затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України, вид покарання, та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом не встановлено визначених ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену міру покарання.

Обставинами, що згідно зі ст. 66 Кримінального кодексу України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 67 Кримінального кодексу України не встановлено.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не одружений , офіційно не працевлаштований , на обліку у лікаря-нарколога не перебуває , перебуває на обліку у лікаря-психіатра , осудив свій вчинок, що свідчить про його щире каяття.

Суспільний інтерес виражається в забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 скоїв: незаконне проникнення до житла, тобто його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України, за якою належить призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості.

Інші питання які вирішувались судом.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Речові докази по справі суд вирішує відповідно до положень ст. 100 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 314-316, 472, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 травня 2025 року, що була укладена між прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_4 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , з іншої сторони у кримінальному провадженні № 1-кп/501/211/25, (501/2364/25).

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди покарання :

? за ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 850,00 грн.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Захід забезпечення кримінального провадження арешт тимчасово вилученого майна накладеного відповідно до ухвали слідчого судді від 19 травня 2024 року - скасувати.

Речові докази: резинові капці зі слідами зносу довжиною 31 см., які поміщені та запаковані до сейф пакету НПУ № FPS 6000098 повернути власнику ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором, виключно з підстав, передбачених ст. 394 Кримінально-процесуального кодексу України до Одеського апеляційного суду через Чорноморський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий