Справа № 755/6455/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2025 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001066 від 25.03.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Березань Київської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, зокрема:

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11.09.2024 року за ст. 395 КК України призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, із застосуванням с. 75 КК України, звільнений від відбування покарання, з іспитовим строком на 1 рік. Вироком Київського апеляційного суду від 26.02.2025 року вирок суду від 11.09.2024 року скасовано в частині призначення покарання та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; - вироком Обухівського районного суду Київської області від 04.02.2025 року за ч. 1, ч. 3 ст. 357 КК України, на підставі ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену у встановленому законному порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та під час дії ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, який в подальшому був неодноразово продовжений та діяв на день вчинення злочину, знову повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 24.03.2024 року приблизно о 12:30, тобто під час дії воєнного стану, ОСОБА_3 знаходився на території житлового комплексу «Комфорт Таун» по вул. Березнева, буд. 14-Б, у м. Києві , де на вулиці біля кафе «Ахіллес і Черепаха», помітив залишений велосипед марки «Giant Tourer 28 XL», темно-сірого кольору та те, що поруч немає власника та він не пристебнутий захисними елементами. У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна та обернення його в свою користь. Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного часу, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та вважаючи, що він діє таємно, 24.03.2024 року приблизно о 12:30 підійшов до зазначеного велосипеда, зняв з підніжки та поїхав на ньому за територію житлового комплексу «Комфорт Таун», тим самим таємно повторно викрав вказаний велосипед, що належить потерпілому ОСОБА_5 , ринкова вартість якого, з урахуванням зносу станом на 24.03.2024 року, становить 7900 грн. Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 7900 грн. Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказане кримінальне правопорушення, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що дійсно 24.03.2024 року о 12:30 перебуваючи на території «Комфорт Таун» за адресою: м. Київ, вул. Березнева, 14Б, здійснив повторне таємне викрадення чужого майна, а саме: велосипед марки «Giant Tourer 28 XL», який належить ОСОБА_5 , після чого місце злочину покинув та поїхав додому. Через деякий працівники поліції з`ясували, що це зробив він, тому велосипед він повернув. Зазначив, що велосипед йому був потрібен для пересування, оскільки йому було важко ходити. Зокрема зазначив, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що його дії були умисними, корисливими, вчинені під час дії воєнного стану в державі. У скоєному щиро каявся, вибачився перед потерпілим, висловив бажання відшкодувати моральну шкоду потерпілому у майбутньому, просив суворо його не карати, запевняв, що більше правопорушень вчиняти не буде, готовий понести покарання відповідно до діючого законодавства. У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та інші матеріали, які необхідні для вирішення справи по суті.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу. Винуватість ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

З огляду на наведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

При цьому суд враховує позицію ОП ВС, викладену у постанові № 722/594/22 від 15.01.2024 року, відповідно до якої за ч. 4 ст. 185 КК України кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинення ним кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому, попросив вибачення у потерпілого; дані про його особу, зокрема: не одружений; не працює; під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше не одноразово судимий, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин; його характеристику; думку сторони обвинувачення - прокурор просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці з урахуванням попередніх вироків суду та із застосуванням ст. 70 КК України; думку сторони захисту - захисник та обвинувачений просили призначити найбільш м`яке покарання; думку потерпілого, який поклався на розсуд суду.

Крім того, суд враховує, що викрадене майно - велосипед, повернуто потерпілому, а також те, що потерпілий матеріальних претензій до обвинуваченого немає, що підтверджується відповідними заявами (а.п. 147-148).

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 . Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Підстав для застосування ст. 75, ст. 69, ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не вбачає. Дане покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого злочину і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_3 вчинив вказане у вироку кримінальне правопорушення - 24.03.2024 року, тобто до постановлення відносно нього вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 11.09.2024 року, який в подальшому був скасований вироком Київського апеляційного суду від 26.02.2025 року в частині призначення покарання та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та до постановлення відносно нього вироку Обухівського районного суду Київської області від 04.02.2025 року. Враховуючи наведене, у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 слід врахувати вирок Київського апеляційного суду від 26.02.2025 року та вирок Обухівського районного суду Київської області від 04.02.2025 року, застосувати лише вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно визначити покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. На думку суду, остаточно визначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 відсутній. Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Обухівського районного суду Київської області від 04.02.2025 року та вироком Київського апеляційного суду від 26.02.2025 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 27 вересня 2024 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 відсутній. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № 1635/24 від 25.03.2024 року у сумі 260 грн 00 коп. Речові докази у кримінальному провадженні: - велосипед марки «Giant Tourer» - залишити ОСОБА_5 ; - CD-R диск - залишити в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, обвинуваченому та його захиснику. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1