У Х В А Л А

/про задоволення скарги/

19.05.2025 м. Львів

Сідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача від 14.04.2025 про відмову у визнанні потерпілою,

встановив:

Представник заявника звернувся до слідчого судді із скаргою та просить скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 від 06.05.2025 та зобов`язати старшого дізнавача Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 розглянути питання щодо визнання ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0000032 від 25.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відповідно до вимог та у спосіб, передбачений кримінально-процесуальним законом, про що повідомити скаржницю.

В обґрунтування скарги представник заявника покликається на те, що у провадженні старшого дізнавача Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 від 25.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. 07.04.2025 ОСОБА_4 звернулася з заявою про залучення її до кримінального провадження як потерпілу. Постановою від 14.04.2025, яку ОСОБА_4 отримала 22.04.2025, старшим дізнавачем відмовлено у визнанні її потерпілою, мотивуючи тим, що заявниця у даному кримінальному провадженні наділена процесуальним статусом свідка, а тому не може бути залучена в якості потерпілої сторони. Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2025 року постанову старшого дізнавача Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження ЄРДР за № 0000032 від 25.01.202, про відмову у визнанні потерпілою від 14.04.2025 скасовано. Однак, 14 травня 2025 року ОСОБА_4 отримала просте поштове відправлення з постановою старшого дізнавача сектора дізнання ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 06 травня 2025 року про відмову в задоволені клопотання щодо залучення ОСОБА_4 до участі в кримінальному провадженні як потерпілу. Скаржниця наголошує, що постанови старшого дізнавача ОСОБА_5 від 14 квітня 2025 року та від 06 травня 2025 року є ідентичними. Єдиною відмінністю між вищезазначеними постановами є лише дата. Старший дізнавач ОСОБА_5 не взяла до уваги зауважень ухвали Франківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2025 року. В зв`язку з наведеним, вимушені звернутися до слідчого судді з даною скаргою.

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, подав заву про здійснення розгляду скарги за його відсутності та відсутності ОСОБА_4 ,

Старший дізнавач ОСОБА_5 та прокурор, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явилися та, згідно ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора, не є перешкодою для розгляду скарги.

.Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі заяви працівниками Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області, 24.01.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032, з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України. В фабулі зазначено, що 24.01.2024 у ЛРУП № 2 надійшла заява ОСОБА_4 про те, що невідома особа використала документ, а саме розписку з ймовірними ознаками підробки у цивільній справі №465/4290/13-ц за позовом ОСОБА_6 у приміщенні Франківського районного суду м. Львова, що за адресою: м. Львів, вул. Г. Чупринки, 69.

07.04.2025 ОСОБА_4 звернулася з заявою в порядку ст. 55 КПК України про визнання її потерпілою.

Постановою старшого дізнавача Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 14 квітня 2025 року відмовлено у визнанні її потерпілою ОСОБА_4 , оскільки вона у даному кримінальному провадженні наділена процесуальним статусом свідка, а тому не може бути залучена в якості потерпілої сторони.

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2025 року постанову старшого дізнавача Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження ЄРДР за № 0000032 від 25.01.2024 року, про відмову у визнанні потерпілою від 14.04.2025 скасовано. Зобов`язано старшого старшого дізнавача Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000032 розглянути питання щодо визнання ОСОБА_4 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні відповідно до вимог та у спосіб, передбачений кримінально-процесуальним законом, про що повідомити заявника.

Постановою старшого дізнавача сектора дізнання ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 06 травня 2025 року відмовлено в задоволені клопотання щодо залучення ОСОБА_4 до участі в кримінальному провадженні як потерпілу, оскільки вона у даному кримінальному провадженні наділена процесуальним статусом свідка, а тому не може бути залучена в якості потерпілої сторони.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій було відмовлено у визнанні потерпілою, можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до ст. 9 ч. 2 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За положеннями частин 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з положеннями ст. 55 КПК України для визнання фізичної особи потерпілою у кримінальному провадженні необхідно дві умови: 1) отримання особою в результаті кримінального правопорушення моральної, фізичної або майнової шкоди; 2) після початку кримінального провадження подання особою заяви про залучення її до провадження як потерпілої.

З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Разом з тим, умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст.55 КПК України.

Крім того, при визначенні чи є особа потерпілою, слід враховувати положення статті 8 КПК України, ч.2 ст. 19 Конституції України, ч. 5 ст. 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013 з яких вбачається, що у випадку наявності складу кримінального правопорушення передбаченого ст.382 КК України має місце порушення прав та свобод конкретної особи яка може бути визнана потерпілою у рамках кримінального провадження.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 06.05.2025, старший дізнавач при винесенні такої обмежилася лише тим, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні наділена процесуальним статусом свідка, а тому не може бути залучена в якості потерпілої сторони.

Вищезазначена підстава відмови за своїм змістом є тотожна тій, яка зазначена у постанові дізнавача від 14.04.2025.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що при винесені постанови про відмову в задоволенні клопотання від 06.05.2025, дізнавачем не враховано ухвали Франківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2025 року.

З урахуванням наведеного слідчий суддя вважає що доводи скарги представника заявника в частині необґрунтованості постанови слідчого про відмову в визнанні потерпілою є підставними та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про зобов`язання орган досудового розслідування визнати ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000032 від 25.01.2024, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно із положеннями ч.3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 307 КПК України передбачено вичерпний перелік процесуальних рішень слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, а саме: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Разом з тим, кримінально-процесуальне законодавство не передбачає прийняття слідчим суддею імперативних процесуальних рішень та відповідно до ч. 4 ст. 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

На підставі наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення решти вимог скарги представника заявника, які зазначені в прохальній частині.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача від 06.05.2025 про відмову у визнанні потерпілою - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого дізнавача Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження ЄРДР за № 0000032 від 25.01.2024, про відмову у визнанні потерпілою від 06.05.2025.

Зобов`язати старшого старшого дізнавача Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000032 розглянути питання щодо визнання ОСОБА_4 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні відповідно до вимог та у спосіб, передбачений кримінально-процесуальним законом, про що повідомити заявника.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1