ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2478/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, подане у кримінальному провадженні № 0002827, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

до Дарницького районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25 серпня 2025 року, клопотання було передано до провадження судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що слідчим відділом Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0002827, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Однією з причин встановлення передбачених статтею 33 Конституції України обмежень вільного залишення території України громадянами України чоловічої статі віком від 18 до 60 років є введення воєнного стану, а також оголошення і проведення загальної мобілізації на території України, оскільки захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, які повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством (ст. 65 Конституції України, ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ введено в Україні воєнний стан з 05 год. 30 хв.24 лютого 2022 року, строк дії якого, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, продовжено з 05 год. 30 хв. 8 лютого 2025 року строком на 90 діб.

З аналогічних причин 16 квітня 2025 року Верховна Рада України ухвалила Закон України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження воєнного стану в Україні" №235/2025 від 15.04.2025 строком на 90 діб тобто до 08 серпня 2025 року.

Пунктом 3 указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Враховуючи викладене, виникли обмеження щодо вільного залишення території України громадянами України чоловічої статі віком від 18 до 60 років державного кордону України.

Статтею 35 Закону України «Про державний кордон України» визначено відповідальність за порушення законодавства про державний кордон України, в якій йдеться мова про те, що особи, винні в порушенні або спробі порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, у незаконному переміщенні або спробі незаконного переміщення через державний кордон України вантажів, матеріалів, документів та інших предметів, а також в інших порушеннях законодавства про державний кордон України, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України.

Всупереч вищевикладеному, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаючи порядок перетину державного кордону України (виїзду з України) під час дії на її території правового режиму воєнного стану та проведення загальної мобілізації, у невстановлений досудовим розслідуванням час, та у невстановленому місці вирішив організувати злочинну схему та надавати за грошову винагороду послуги з незаконного переправлення військовозобов`язаних громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років через державний кордон України, а також сприяння таким діям, наданням порад, вказівок і засобів.

Так, 15 серпня 2025 року під час спілкування у месенджері «WhatsApp» між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані змінено), який перебував у Дарницькому районні міста Києва та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з обліковим записом зареєстрованим за номером НОМЕР_1 , останній повідомив, що має можливість організувати незаконний перетин державного кордону України. Зокрема, під час телефонної розмови, ОСОБА_4 надав поради та рекомендації, щодо незаконного перетину державного кордону України, вибору найбільш сприятливих країн Європейського союзу. Також, ОСОБА_4 обумовив із ОСОБА_5 умови незаконного переправлення через державний кордон України та вартість вказаних послуг, буде коштувати 8000 (вісім тисяч) Євро з однієї людини.

В подальшому, 19 серпня 2025 року під час спілкування в ході телефонної розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за номером НОМЕР_1 , останній повідомив про необхідність передачі частини грошових коштів за надані послуг щодо незаконного перетину державного кордону України, що становить 500 доларів США при цьому залучивши до виконання дій стосовно отримання грошових коштів третіх (невстановлених) осіб.

На виконання зазначеної вказівки, 19 серпня 2025 року о 20 год. 47 хв. ОСОБА_5 діючи в рамках негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема контролю за вчиненням злочину, за допомогою послуг таксі «Уклон», на вказівку ОСОБА_4 відправив грошові кошти в сумі 5000 доларів США за адресою обумовленою ОСОБА_4 : м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 2, готель «Турист», де невстановлена особа повинна була отримати вказані грошові кошти.

В подальшому, 19 серпня 2025 року о 23 год. 05 хв., після передачі грошових коштів невстановленій особі за вказівкою ОСОБА_4 , останнього затримано на підставі станні 208 КПК України.

Отже, ОСОБА_4 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років через державний кордон України у період дії на території України правового режиму воєнного стану та під час проведення загальної мобілізації, а також на сприяння таким діям, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок вчинення злочинів у сфері недоторканості державних кордонів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, здійснював організацію незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України, а також порадами, вказівками сприяв указаним діям.

Таким чином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 332 КК України.

19 серпня 2025 року в порядку статті 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, працівниками поліції затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, 20 серпня 2025 року органом досудового розслідування повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Черкаси, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , (зі слів) раніше не судимому, РНОКПП - НОМЕР_2 , про те, що він підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, зчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 332 КК України.

19 серпня 2025 року в період часу з 22 год. 28 хв. по 23 год. 03 хв. у місці затримання ОСОБА_4 , а саме в приміщенні кабінки № 3 лазні «Куренівські лазні» за адресою: м. Київ, вул. Пріорська, 22 проведено огляд в ході якого зі столу вилучено належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «REDMI» ІМЕІ - НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , ном. тел. НОМЕР_5 .

Крім того, 19 cерпня 2025 року в період часу з 22 год. 32 хв. по 22 год. 43 хв. за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 2 проведено огляд в ході якого у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вилучено мобільний телефон марки «Ірhоnе 13» IMEI - НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , ном. тел. НОМЕР_8 та 50 предметів, схожих на купюри грошових коштів номіналом по 100 доларів США.

Як повідомила допитана, в якості свідка, ОСОБА_6 вилучені у неї купюри вона отримала у водія таксі на прохання ОСОБА_4 .

Враховуючи те, що у вилучених мобільних телефонах може міститись листування між фігурантами вказаного кримінального, що має суттєве значення для кримінального провадження, дану техніку постановою слідчого від 20 серпня 2025 визнано у кримінальному провадженні речовими доказами.

Крім того, вилучені та 50 предметів, схожих на купюри грошових коштів номіналом по 100 доларів США використовувались під час проведення негласних (слідчих) розшукових дій, а саме контролю за вчиненням злочину у зв`язку з чим також визнані речовими доказами.

Так, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені предмети та речі можуть мати значення для досудового розслідування у якості речових доказів. На даний час потребують додаткових оглядів та проведення інших досліджень, а тому прокурор просить суд накласти на них арешт

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У судове засідання представник власників майна, на яке прокурор просить накласти арешт та самі власники майна не з`явилися, про час, дату та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Прокурором до суду було подано заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Слідчий суддя, враховуючи, що неявка осіб не перешкоджає розгляду клопотання по суті, вивчивши доводи клопотання та долучені докази, дійшов висновку про розгляд клопотання у відсутність осіб, які не з`явились та встановив таке.

Слідчим відділом Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0002827, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України.

19 серпня 2025 року в порядку статті 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, працівниками поліції затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20 серпня 2025 року органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, зчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 332 КК України.

Постановою слідчого від 20 серпня 2025 року, вилучені під час затримання ОСОБА_4 речі, зокрема, мобільний телефон «REDMI» ІМЕІ - НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та вилучений у ОСОБА_6 мобільний телефон «Ірhоnе 13» IMEI - НОМЕР_6 , НОМЕР_7 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Як визначено частиною другою статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною третьою статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно зі статтею 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Описана у клопотанні фабула у сукупності з матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак злочину, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України.

Дослідивши додані до клопотання матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що вони містять достатні для цього етапу розслідування докази, які доводять причетність ОСОБА_4 до інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України.

Згідно із частиною третьою статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом першим частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно із частиною другою статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Частиною п`ятою статті 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано з додержанням вимог статті 171 КПК України та у строк, встановлений частиною п`ятою цієї статті.

Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що мало місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, речі, які вилучені під час проведення особистого обшуку при затриманні ОСОБА_4 , а також вилучені у громадянки ОСОБА_6 , відповідають критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки можуть містити інформацію та відомості, які можуть бути використані як доказ факту вчинення кримінального правопорушення або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зважаючи на правову підставу для арешту майна, слідчий суддя вважає, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна створить ризики переховування, знищення або спотворення інформації, яка має значення для досудового розслідування, і з огляду на завдання кримінального провадження вважає, що у даному випадку втручання у володіння майном, виходячи з визначених КПК України засад кримінального провадження, є виправданим та пропорційним.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон «Redmi» ІМЕІ - НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , ном. тел. НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Накласти арешт на мобільний телефон «Ірhone 13» ІМЕІ - НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , ном. тел. НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Накласти арешт на вилучені у ОСОБА_6 грошові кошти, які залучалися для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: 50 предметів, схожих на купюри грошових коштів номіналом по 100 доларів США.

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1