Справа № 308/8414/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у закритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/454/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.06.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.08.2025 включно з визначенням застави в розмірі ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 (триста дві тисячі вісімсот) грн, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , що має на утриманні малолітню дитину, несудимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, у кримінальному провадженні за № 0000095, відомості про яке 03.02.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Цією ж ухвалою у разі внесення застави на ОСОБА_5 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту в якому вона проживає Закарпатська область Ужгородський район, Чопська громада, м. Чоп; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та навчання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З клопотання вбачається, що СВ ВП № 1 Ужгородського ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені, відомості про яке 03.02.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000095 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений час, але не пізніше 15.05.2025, у невстановленому місці, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків від вербування та переміщення людей, з метою їх сексуальної експлуатації, заздалегідь знаючи та розуміючи, що вказані дії є незаконними та несуть за собою кримінальну відповідальність, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою вчинення

-2-

особливо тяжких злочинів, які полягали у вербуванні осіб жіночої статі на території Закарпатської області, їх переміщенні за кордон до Чеської Республіки, з метою сексуальної експлуатації у формі надання сексуальних послуг, за що отримували грошову винагороду.

15.05.2025 близько 20 год ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою особою, реалізовуючи умисел, направлений на вербування людини, вчинене з метою експлуатації, по телефону запропонувала ОСОБА_8 високооплачувану роботу за кордоном.

17.05.2025 близько 20 год 30 хв ОСОБА_5 , реалізовуючи свій умисел направлений на вербування, в ході телефонної розмови з ОСОБА_9 , здійснювала переконання щодо доцільності та вигідності заняття проституцією на території Чеської Республіки, гарантувала гідні умови проживання, харчування, дотримання прав та інтересів, їх охорону та високу заробітну плату, а також переконала останню прибути 21.05.2025 у м. Ужгород Закарпатської області для здійснення подальших необхідних дій щодо працевлаштування у сфері надання послуг сексуального характеру поза межами території України.

21.05.2025 ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_5 , прибула в м. Ужгород Закарпатської області, про що повідомила останній, та отримала вказівку надіслати особисті фотографії та відеозаписи, заповнити анкету про справжнє ім`я, ескорт ім`я, вік, зріст, розмір грудей, колір волосся, очей, заробіток за годину, місце вильоту, дату вильоту, перелік сексуальних послуг, володіння мовами, відомості про документи, що надають можливість виїзду за кордон тощо, після чого, ОСОБА_5 , отримавши вище вказану інформацію, домовилась з ОСОБА_9 про особисту зустріч.

Цього ж дня 21.05.2025 близько 23 год ОСОБА_5 , продовжуючи свій умисел, направлений на вербування, зустрілася за адресою: АДРЕСА_2 , з ОСОБА_10 та третьою особою жіночої статі ОСОБА_11 , яка також прибула за вказаною адресою з метою працевлаштування у сфері надання послуг сексуального характеру, де надала вказівку ОСОБА_9 та ОСОБА_11 роздягнутись та почала здійснювати фотознімки останніх, та в подальшому почала розпитувати про наявність у ОСОБА_9 досвіду роботи у сфері надання сексуальних послуг, після чого продовжила надавати поради та роз`яснення щодо здійснення послуг сексуального характеру, а також надалі запевняти останню щодо доцільності та прибутковості заняття вказаним видом діяльності.

22.05.2025 близько 00 год 30 хв ОСОБА_5 написала ОСОБА_9 повідомлення, а саме надала вказівку останній надіслати їй особисті фотографії та відеозаписи з демонструванням на папері визначених комбінацій з цифр та символів для проходження верифікації.

У подальшому, 22.05.2025 близько 12 год ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_5 , надіслала останній особисті фотографії та відеозаписи, після чого ОСОБА_5 надіслала інформацію щодо дати заїзду та адреси проживання в Чеській Республіці.

Цього ж дня близько 16 год, ОСОБА_9 поїхала в напрямку залізничного вокзалу, що знаходиться в м. Чоп Ужгородського району Закарпатської області, після чого близько 17 год, останній працівниками Державної прикордонної служби було відмовлено в перетині державного кордону України на виїзд за межі території України, в результаті чого ОСОБА_5 домовилась з ОСОБА_9 надалі продовжити контактувати щодо працевлаштування у сфері надання сексуальних послуг.

Окрім того, ОСОБА_5 у невстановлений час, але не пізніше 30.05.2025 у невстановленому місці, діючи повторно, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків від вербування та переміщення людей, з

-3-

метою їх сексуальної експлуатації, заздалегідь знаючи та розуміючи, що вказані дії є незаконними та несуть за собою кримінальну відповідальність, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вступила у попередню змову з іншими невстановленими особами, з метою вчинення особливо тяжких злочинів, які полягали у вербуванні осіб жіночої статі на території Закарпатської області, їх переміщенні за кордон до Чеської Республіки, з метою сексуальної експлуатації у формі надання сексуальних послуг, за що отримували грошову винагороду.

30.05.2025 близько 18 год ОСОБА_12 , діючи умисно за попередньою змовою з невстановленою особою, реалізовуючи умисел, направлений на вербування людини, вчинене з метою експлуатації, в смс-повідомленнях через месенджер «WhatsApp» запропонувала ОСОБА_13 високооплачувану роботу за кордоном.

31.05.2025 близько 00 год 40 хв ОСОБА_5 , реалізовуючи свій умисел, направлений на вербування, в ході листування з ОСОБА_14 , здійснювала переконання щодо доцільності та вигідності заняття проституцією на території Чеської Республіки, гарантувала гідні умови проживання, харчування, дотримання прав та інтересів, їх охорону та високу заробітну плату, а також наказала останній прибути 18.06.2025 в м. Ужгород Закарпатської області для здійснення подальших необхідних дій щодо працевлаштування у сфері надання послуг сексуального характеру поза межами території України.

18.06.2025 ОСОБА_14 за вказівкою ОСОБА_5 , прибула в м. Ужгород Закарпатської області, про що повідомила останній, та отримала від ОСОБА_5 вказівки щодо подальших дій.

18.06.2025 близько 22 год ОСОБА_5 , продовжуючи свій умисел, направлений на вербування, зустрілася за адресою: АДРЕСА_3 , з ОСОБА_14 , де надала останній вказівку роздягнутись та почала здійснювати її фотознімки, та в подальшому наказала їй позувати для фотографій та відеозаписів з демонструванням на папері визначених комбінацій з цифр та символів для проходження верифікації, після чого продовжила надавати поради та роз`яснення щодо здійснення послуг сексуального характеру, а також надалі запевняти останню щодо доцільності та прибутковості заняття вказаним видом діяльності, зокрема надаючи вказівки щодо подальших дій.

19.06.2025 близько 16 год 30 хв ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на переміщення людини та передання третім особам з метою експлуатації, наказала ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , які діяли під контролем правоохоронних органів та в подальшому зустрілись на території вокзалу, що знаходиться в м. Чоп Ужгородського району Закарпатської області, прямувати до вказаного місця з метою перетину державного кордону України задля подальшого виїзду в Чеську Республіку, після чого останні пройшли митний контроль та сіли в поїзд сполученням «Чоп Прага», де 19.06.2025 о 17:50 були затримані працівниками поліції.

19.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду,

-4-

незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а тому просив застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивувала тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 05 до 12 років із конфіскацією майна або без такої та існуванням ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також слідчий суддя врахувала дані про особу підозрюваної ОСОБА_5 , яка раніше не судима, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначила ОСОБА_5 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, а саме сто прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 грн, яка на переконання слідчого судді буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною ОСОБА_5 покладених на неї обов`язків, визначених КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді від 20.06.2025 скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання або домашній арешт в нічний час доби. ОСОБА_5 затримана з порушенням вимог законодавства, протокол про затримання не складався, а був у подальшому сфальсифікований та підроблений у відділенні поліції. Відносно ОСОБА_5 мала місце провокація злочину з боку працівників правоохоронних органів, у зв`язку з чим підозра є необґрунтованою. Разом з тим, посилається на те, що органом досудового розслідування не доведено жодних із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків. Звертає увагу на те, що підозрювана раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, з якою перебуває у декретній відпустці, а також здійснює постійний догляд за хворою матір`ю. Крім того, слідчий суддя не мала права розглядати клопотання слідчого та повинна була заявити самовідвід, оскільки надавала дозвіл на проведення обшуку у цьому кримінальному провадженні.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405, ст. 422 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин неявки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваної та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

-5-

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-6-

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 03.02.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000095 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

19.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 20.06.2025 за клопотанням слідчого щодо підозрюваної ОСОБА_5 обрано запобіжний захід тримання під вартою на строк до 15.08.2025 включно та визначено заставу 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302800 грн.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною особою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на потерпілих, свідків чи інших учасників кримінального провадження, тощо.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як встановила слідчий суддя, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, перебуваючи на волі ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

-7-

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, а саме: протоколом огляду предмета від 23.05.2025; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 13.06.2025; протоколом огляду місця події від 19.06.2025; протоколом обшуку від 19.06.2025; протоколом затримання від 19.06.2025; показаннями свідка ОСОБА_9 від 07.05.2025 та 23.05.2025; показаннями свідка ОСОБА_14 від 19.06.2025; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 від 23.05.2025; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_14 від 19.06.2025.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування про, що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, на цій стадії досудового розслідування доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що відносно ОСОБА_5 мала місце провокація злочину з боку працівників правоохоронних органів, у зв`язку з чим підозра є необґрунтованою, колегія суддів відхиляє як безпідставні і такі, що не знаходять свого підтвердження.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення, мотив та

-8-

спосіб його вчинення, кількість епізодів, а також існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваної, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваної ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняла до уваги слідчий суддя.

Слідчий суддя, застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, у повній мірі дотрималася вимог ст. 194 КПК України, врахувала обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Колегія суддів уважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке загрожує підозрюваній у разі доведення її вини, дають підстави для обрання щодо неї саме такого запобіжного заходу.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваної та тяжкості пред`явленої їй підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання неї процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду не встановлено.

При цьому апеляційний суд, враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому вважає обґрунтованим висновок суду щодо необхідності обрання підозрюваній ОСОБА_5 на даній стадії кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді про обрання підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність органом досудового розслідування жодних із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження, оскільки наведені вище обставини беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до вчинення дій, спрямованих як на переховування від органу досудового розслідування та суду, так і на незаконний вплив на потерпілих та/або свідків у кримінальному провадженні.

-9-

Не спростовують висновків слідчого судді про доведеність указаних ризиків та неможливість їх запобіганню шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання і під вартою, і посилання сторони захисту на те, що підозрювана ОСОБА_5 раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, з якою перебуває у декретній відпустці, а також здійснює постійний догляд за хворою матір`ю.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що дані про особу підозрюваної, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, не були перешкодою для настання подій та обставин, за яких ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від слідства та суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, однак, обставини, за яких ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також стороною захисту не надано таких доказів, у тому числі про стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_5 (висновків лікарів тощо), які б свідчили про неможливість тримання її під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 затримана з порушенням вимог законодавства, протокол про затримання не складався, а був у подальшому сфальсифікований та підроблений у відділенні поліції, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі не спростовують висновків слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і у їх підтвердження не надано жодних доказів. При цьому, як уже зазначено вище, слідчий суддя, суд на даному етапі кримінального провадження не вправі давати оцінку наведеним захисником обставинам на предмет допустимості доказів у кримінальному провадженні.

Неспроможними і такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не мала права розглядати клопотання слідчого та повинна була заявити самовідвід, оскільки надавала дозвіл на проведення обшуку у цьому кримінальному провадженні.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що положеннями ст. 75, 76 КПК України, які регулюють питання відводів слідчого судді, судді у кримінальному провадженні не встановлено неможливості розгляду слідчим суддею, який надавав дозвіл на проведення обшуку під час досудового розслідування кримінального провадження, клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваної особи запобіжного заходу. На будь-які які інші норми чинного законодавства, які б свідчили про протилежне, в апеляційній скарзі не вказується і на такі не посилалася сторона захисту під час її розгляду.

Окрім того, колегія суддів констатує, що визначений слідчим суддею підозрюваній розмір застави є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваної та обставинами кримінального провадження, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також його високий ступінь суспільної небезпеки, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, її майновий стан, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваній ОСОБА_5 застави в розмірі саме 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативи застосованому їй запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

-10-

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваної та підстав уважати його завідомо непомірним для підозрюваної, колегія суддів не вбачає.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що заставу визначено у межах п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, така є наближена до мінімального розміру, підстав для її зменшення не встановлено. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що визначений слідчим суддею розмір застави внесено, у зв`язку з чим підозрювана відповідно до ст. 202 КПК України вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Тому, апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваній ОСОБА_5 розмір застави 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідним і достатнім, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, а також не є завідомо непомірним для неї.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме особистого зобов`язання чи домашнього арешту в нічний час доби, задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваної ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною захисту не надано таких доказів та не наведено таких обставин, які б могли вплинути на висновки слідчого судді та апеляційного суду, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.06.2025 щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді