№ 1-в/756/205/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 вересня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника засудженого - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_6 , про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в:

Представник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , який накладено постановою старшого слідчого прокуратури м. Ялти без номеру від 02.12.2008 (реєстраційний номер обтяження 8289092 від 12.12.2008).

Обґрунтовуючи свої вимоги, адвокат ОСОБА_4 зазначає про те, що вироком колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 25.05.2009 (справа № 1/15/2009) ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст. 69, п.п. «г», «е» ст. 93, ч. 2 ст. 17 п.п. «г», «е» ст. 93 КК України 1960 року, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 42 КК України 1960 року, до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

З метою забезпечення можливої конфіскації майна за постановою старшого слідчого прокуратури м. Ялти від 02.12.2008 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на даний час належить ОСОБА_6 та не була конфіскована в дохід держави.

Однак, з огляду на те, що вирок суду від 25.05.2009 стосовно ОСОБА_6 , який набрав законної сили, на сьогодні не виконано в частині відбування засудженим додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, а також на те, що арешт було накладено в межах кримінальної справи, який продовжує свою дію до моменту скасування, тому адвокат на підставі приписів ст. 174 КК України, статей 409, 411 КПК України 1960 року просить клопотання задовольнити та скасувати арешт майна.

У судовому засіданні представник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додатні до нього матеріали, враховуючи позиції учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно пункту 9 Перехідних положень до КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України від 26.11.2012 року «Про деякі питання застосування розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України», зокрема, що містяться в пункті 9, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності КПК України продовжують свою дію в порядку КПК 1960 року.

Зміна, скасування чи припинення (окрім продовження) таких запобіжних заходів, арешту майна, відсторонення від посади, незважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом, розглядається в порядку, передбаченому КПК 1960 року.

Таким чином, неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, а також прийняття правильного рішення.

Відповідно до положень статей 409, 411 КПК України 1960 року суди мають право вирішувати питання, що виникли після постановлення вироку в процесі його виконання, в тому числі й питання про скасування арешту майна внаслідок невиконання вироку в частині конфіскації майна.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України 1960 року обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було виконано, рахуючи з дня набрання вироком законної сили, протягом десяти років при засудженні до більш суворого покарання, ніж позбавлення волі на строк п`ять років.

Пунктом 8 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень до КК України унормовано не приводити у виконання вироки судів в частині конфіскації майна і стягнення штрафу, якщо до набрання чинності цим Кодексом конфісковане майно не було вилучене і реалізоване, а штраф не був стягнутий у разі, якщо за даний злочин цим Кодексом конфіскація майна і накладення штрафу не передбачені.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Частиною 1 статті 80 цього Кодексу унормовано, що особа звільняється від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк десять років у разі засудження особи до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин.

При цьому відповідно до ч. 2 цієї ж норми КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

З огляду на матеріали справи, суд безспірно встановив, що вироком колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 25.05.2009 (справа № 1/15/2009) ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст. 69, п.п. «г», «е» ст. 93, ч. 2 ст. 17 п.п. «г», «е» ст. 93 КК України 1960 року, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 42 КК України 1960 року, до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Як убачається з вимоги про судимість на ОСОБА_6 , вирок колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 25.05.2009 набрав законної сили 30.06.2009, тобто строк давності виконання обвинувального вироку від 25.05.2009 стосовно ОСОБА_6 закінчився 30.06.2019. При цьому, будь-яких інших злочинів останній не вчиняв, тобто строк давності не переривався.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, у власності ОСОБА_6 з 25.04.2008 перебуває квартира, загальною площею 45,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 . З цих же реєстрів убачається, що постановою старшого слідчого прокуратури м. Ялти без номеру від 02.12.2008 (реєстраційний номер обтяження 8289092 від 12.12.2008) було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Як убачається з листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вказаний орган повідомляє, що в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні відомості про перебування на виконанні у відділах державної виконавчої служби м. Києва та Київської області виконавчого провадження щодо виконання додаткового покарання у вигляді конфіскації майна відносно ОСОБА_6 .

Тобто, в матеріалах справи відсутні докази того, що питання звернення до виконання обвинувального вироку від 25.05.2009 в частині відбування засудженим ОСОБА_6 додаткового покарання у виді конфіскації майна було вирішено компетентним органом до закінчення строку давності виконання обвинувального вироку. Крім того, не містять ці матеріали доказів на підтвердження того, що засуджений ухилявся від відбування додаткового покарання та, що строк давності виконання вироку переривався.

Ураховуючи те, що вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 25.05.2009 стосовно ОСОБА_6 , який набрав законної сили 30.06.2009, не було виконано в частині відбування останнім додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, на яке було накладено арешт постановою старшого слідчого прокуратури м. Ялти від 02.12.2008, суд вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , який накладено постановою старшого слідчого прокуратури м. Ялти без номеру від 02.12.2008 (реєстраційний номер обтяження 8289092 від 12.12.2008), підлягає задоволенню, оскільки сплили строки виконання вироку суду відповідно до ст. 49 КК України 1960 року та ст. 80 КК України.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 409, 411 КПК України 1960 року, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_6 , про скасування арешту майна, - задовольнити.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , який накладено постановою старшого слідчого прокуратури м. Ялти без номеру від 02.12.2008 (реєстраційний номер обтяження 8289092 від 12.12.2008).

Постанова оскарженню не підлягає і набирає законної сили та виконується з моменту її винесення.

Суддя ОСОБА_1