У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 3 ст. 286 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 вересня 2025 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю та покладенням певних обов`язків.

На думку апелянта, не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Просить врахувати, що ОСОБА_7 є особою, яка не має судимостей (в силу ст. 89 КК України), має постійне місце проживання, має дружину та малолітню дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки.

Звертає увагу, що при слуханні справи слідчий суддя, грубо порушив кримінально-процесуальні норми. Так, в судовому засіданні не встановлено особу підозрюваного та його анкетні дані, хоча ці обставини підлягають обов`язковому з`ясуванню.

Крім того, слідчий суддя грубо порушив право на захист підозрюваного, оскільки не дав можливості захисту надати відомості про стан здоров`я підозрюваного, що також суттєво впливає на обрання запобіжного заходу.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя встановив, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання матеріалами, зокрема, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) від 23.07.2025 та схемою до нього; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 23.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.07.2024; протоколом огляду предмету від 23.07.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про те, що існують заявлені ризики, передбачені п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважав, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам. Слідчий суддя застосував запобіжний захід щодо ОСОБА_7 без визначення розміру застави, з урахуванням положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник підтримав апеляційну скаргу.

Підозрюваний ОСОБА_7 про дату та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином. Заяву про бажання брати участь у апеляційному розгляді не подавав.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

Відділом розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління ГУНП в Миколаївській області, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000594 від 23.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

24.07.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років.

Згідно повідомленню про підозру, 23.07.2025 близько 11:32 (світлий час доби), водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «HYUNDAI TUCSON» (р.н. НОМЕР_1 ), рухався по сухій асфальтованій проїзній частині автодороги М-14 «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ», із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному з напрямків, з боку м. Одеса у напрямку м. Миколаєва, зі швидкістю 80-90 км/год. В цей час, при наближенні до повороту с. Андрієво - Зорине Миколаївського району Миколаївської області по вищевказаній автодорозі, назустріч ОСОБА_7 , в межах своєї смуги, у напрямку м. Одеси рухався автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER» (р.н. НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_10 .

При наближені до вищевказаного повороту, водій ОСОБА_7 під час руху грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 11.3 та дорожньої розмітки 1.3 розділу 34.1 Правил Дорожнього руху України, а саме: не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, на дорогах з двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, проігнорував заборону виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги, який відокремлений дорожньою розміткою 1.3 (позначає дві суцільні лінії), перетинати яку заборонено, перед зміною напряму руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, якою в цей час рухався автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER» (р.н. НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_10 та допустив зіткнення з ним.

Внаслідок дорожньо-транспортна пригода водій автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER» ОСОБА_10 та його пасажир ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди (згоріли в салоні вищевказаного ТЗ).

Положення закону, яким керувався суд апеляційної інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, колегія суддів зазначає, що обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування та розгляду клопотання слідчим суддею про застосування запобіжного заходу підтверджується долученими до клопотання матеріалами, на які послався слідчий суддя в обґрунтування оскаржуваного рішення.

На думку колегії суддів, ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже, підтверджують наявність обґрунтованої підозри. Захисник висновки слідчого судді в цій частині не оспорює.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, які встановлені слідчим суддею, колегія суддів зазначає, що під час апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді в частині обґрунтування ризиків, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, є правильними.

Підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та у разі доведеності його вини, можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику. ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки перебуваючи на свободі, знаючи їх місце проживання, зможе впливати на них з метою зміни показань на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його як підозрюваного, тим самим він матиме можливість уникнути кримінальної відповідальності (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Колегія суддів також враховує, що наразі досудове розслідування перебуває на початковому етапі, проводяться першочергові слідчі дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, що також вказує на існування зазначеного ризику.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, слідчим суддею рішення про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлено у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, оскаржуване рішення належним чином вмотивовано.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ані слідчим суддею, ані колегією суддів під час апеляційного розгляду апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи вагомість наявних доказів щодо можливого вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, дані про його особу, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що до ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Щодо застави, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення про обрання запобіжного заходу без визначення розміру застави прийнято відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель двох людей.

Під час апеляційного розгляду захисник зазначив, що підозрюваний ОСОБА_7 не був присутній під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу. Проте, ці доводи не відповідають дійсності, оскільки відповідно до журналу судового засідання від 25.07.2025 та аудіо- відео- запису вбачається, що ОСОБА_7 був поряд з захисником присутній під час судового засідання при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу.

Всупереч доводам апелянта про порушення права на захист під час розгляду клопотання слідчим суддею, через ненадання можливості надати стороною захисту відомостей про стан здоров`я підозрюваного, колегія суддів зазначає наступне. З матеріалів судового провадження вбачається, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу захисник заявив відвід слідчому судді, посилаючись на те, що захисником на адресу медичного закладу скеровано запит щодо стану здоров`я підозрюваного, та захисник просив оголосити перерву, щоб отримати відповідь з медичного закладу.

Оскільки у задоволенні цього клопотання було відмовлено, захисник заявив відвід слідчому судді, який розглянуто та ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2025 року у задоволенні відводу відмовлено.

Скориставшись правом на апеляційне оскарження, захисник не надав до апеляційної скарги довідки про стан здоров`я підозрюваного, хоча у нього було достатньо часу звернутися з відповідним запитом з вимогою про надання відповідної довідки.

Колегія суддів звертає увагу, що в умовах СІЗО, де наразі утримується підозрюваний, забезпечується надання ув`язненим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги.

За таких обставин, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, про що просить захисник, не встановлено.

Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 404, 405, 407 ч. 3, 409, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3