Справа №949/711/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_4 ,

законного представника особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_5 ,

захисника особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння - адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,

представника Служби у справах дітей ОСОБА_9 ,

старшого інспектора СЮП ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Дубровиця клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000285 від 11 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дубровицького районного суду Рівненської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000285 від 11 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09 серпня 2024 року близько 21 год. 00 хв., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, малолітній ОСОБА_4 , перебуваючи на ганку на подвір`ї за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи з необережності, не маючи прямого злочинного умислу, направленого на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, не передбачаючи травмування останнього, хоча повинен був та міг це передбачити, тримаючи в руках пневматичну гвинтівку марки "Kandar LB600", яка належить його батьку ОСОБА_11 , випадково здійснив постріл в напрямку ОСОБА_7 , який сидів поруч з ним на ганку, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді сліпого вогнепального (кульового) поранення передньої черевної стінки справа топографічно - по переднє-пахвинній лінії в межах 7-8 ребер, з раневим каналом, що мав початок на шкірі цієї ділянки, проходив через підшкірно-жировий шар, м`язеву тканину очеревину та сліпо закінчувався "в товщі паренхіми другого сегменту правої долі печінки", які згідно пункту 2.2.2. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив діяння, відповідальність за яке передбачена статтею 128 Кримінального кодексу України, тобто необережне тяжке тілесне ушкодження.

Малолітній ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні суспільно небезпечного діяння, підтвердивши всі обставини, вказанні в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, а саме в тому, що він дійсно 09 серпня 2024 року біля 21 год., перебуваючи на ганку на подвір`ї за місцем свого проживання в с. Переброди, Сарненського району Рівненської області, діючи з необережності, не маючи прямого злочинного умислу, направленого на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, не передбачаючи травмування останнього, тримаючи в руках пневматичну гвинтівку марки "Kandar LB600", яка належить його батьку ОСОБА_11 , випадково здійснив постріл в напрямку ОСОБА_7 , який сидів поруч з ним на ганку. Неповнолітній ОСОБА_4 запевнив суд, що він шкодує про вчинене та пообіцяв, що більше не буде скоювати протиправних вчинків, а тому просить застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про застосування щодо малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення малолітнім нового кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_7 відносно клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 - поклався на розсуд суду, законний представник потерпілого ОСОБА_8 не заперечувала проти застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 .

Захисник малолітнього ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні вважає за можливе застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_4 у вигляді передання його під нагляд матері ОСОБА_5 .

У судовому засіданні законний представник малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підтримала клопотання та просила суд застосувати відносно її сина примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі сина під її нагляд, запевняючи суд у тому, що подібних випадків більше не повториться.

Представник ВП №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області - ОСОБА_10 вважає, що даний захід виховного характеру сприятиме перевихованню малолітнього ОСОБА_4 , а тому просила клопотання задоволити.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_9 просила суд клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 задовольнити.

Отже, окрім повного визнання своєї винуватості, вина малолітнього ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого статтею 128 Кримінального кодексу України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:

- висновком експерта судово-медичної експертизи №39 від 07 березня 2025 року (а.п.69-87);

- висновком експерта судово-балістичної експертизи №СЕ-19/118-25-3511-БЛ від 07 березня 2025 року (а.п.132-138).

Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає доведеним вчинення малолітнім ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого статтею 128 Кримінального кодексу України, а саме необережне тяжке тілесне ушкодження.

Заслухавши думку прокурора, яка підтримала клопотання, малолітнього ОСОБА_4 , законного представника малолітнього ОСОБА_5 , його захисника, неповнолітнього потерпілого та його законного представника, представника підрозділу органу Національної поліції СЮП та представника служби у справах дітей, які не заперечували проти застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері, суд дійшов таких висновків.

За вимогами статті 498 Кримінального процеуального кодексу України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до вимог частини 1 статті 97 Кримінального кодексу України, неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною 2 статті 105 цього Кодексу.

Частина 2 статті 97 Кримінального кодексу України передбачає, що примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною 2 статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Стаття 105 Кримінального кодексу України, зокрема частина перша передбачає, якщо неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Частина друга вказаної статті, зокрема передбачає передачу неповнолітнього під нагляд окремих громадян на їх прохання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_4 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з такого.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до частини 2 статті 484 Кримінального процеуального кодексу України, під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (пункт 3 частини 2 статті 105 Кримінального кодексу України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 501 Кримінального процеуального кодексу України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 , суд враховує його особу, а саме те, що він позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, не перебуває на обліку в службі у справах дітей, а також на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 12 років, вчинив суспільно небезпечне діяння вперше, розкаявся у вчиненому.

У зв`язку з цим, до ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 .

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку про необхідність задоволення клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері строком на один рік.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Разом з тим, суд вважає за необхідне стягнути із законного представника малолітнього - ОСОБА_5 процесуальні витрати на відшкодування вартості проведення судово-балістичної експертизи.

Керуючись статтями 22, 97, 105 Кримінального кодексу України, статтями 100, 124, 368, 370-374, 484, 498, 500 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000285 від 11 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 Кримінального кодексу України - задоволити.

Застосувати відносно малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру, передавши його під нагляд матері ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на один рік.

Строк примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 встановити 1 (один) рік.

Речові докази:

- пневматичну гвинтівку марки "Kandar LB600", серійний номер 353158К, яка упакована в прозорий мішок із полімерного матеріалу та опломбована пломбою №L87381992, що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області - повернути власнику - ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_1 ;

- тампон для протирання каналу ствола пневматичної гвинтівки, який упаковано в паперовий конверт та опечатано печатками Рівненського НДЕКЦ МВС України "Для висновків №1", що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області - знищити.

Стягнути із законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави витрати на залучення експертів в розмірі 3979,50 грн. (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень 50 коп.).

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 09 травня 2025 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1