Справа №638/6101/23
Провадження № 1-кп/638/716/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м.Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові об?єднане кримінальне провадження № 0001579 від 17 вересня 2022 року, № 0000022 від 05 січня 2024 року, № 0001457 від 04 листопада 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ржавчик Первомайського р-ну Харківської області, неодруженого, військовослужбовця військової частини, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2016 за ч.2 ст.289, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання 16.02.2021,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.ч.1, 2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває об?єднаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001579 від 17 вересня 2022 року, № 0000022 від 05 січня 2024 року, № 0001457 від 04 листопада 2024 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.ч.1, 2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України.

07 травня 2025 року в судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання, в якому остання просила на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, закрити вказане кримінальне провадження за епізодами обвинувачення ОСОБА_5 , по яких вартість викраденого ним майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, у випадку, якщо вартість відповідного майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, віднесено до адміністративних правопорушень, передбачених ст. 51 КУпАП.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора та просили його задовольнити, кримінальне провадження у відповідній частині закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Потерпілі в судове засідання не з?явились, подавши заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи у відповідній частині, перевіривши доводи клопотання, суд дійшов таких висновків.

Згідно обвинувальних актів по об`єднаному кримінальному провадженню № 0001579 від 17 вересня 2022 року, № 0000022 від 05 січня 2024 року, № 0001457 від 04 листопада 2024 року, окрім іншого, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що:

1) 20 листопада 2022 року, о 10 годині 29 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись на території залізничного ринку, який розташований за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Київська, 13, діючи умисно, повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи та незаконного особистого збагачення, переконав потерпілу ОСОБА_6 , передати, повні данні її банківської картки «ОЩАДБАНК», для придбання запчастин необхідних для ремонту телефону її чоловіка, на що потерпіла будучи впевнена в його добропорядності та чесності, погодилася та добровільно передала останньому данні своєї банківської картки, з якої ОСОБА_5 , впевнений у відсутності наміру придбати обіцяне, вчинив транзакцію з картки потерпілої на свою банківську картку «MONOBANK» у сум 1296,00 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму, розпорядившись грошима на власний розсуд..

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

2) 20 листопада 2022 року, о 15 годині 56 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи та незаконного особистого збагачення, шляхом введення ОСОБА_6 в оману попросив у останньої, повні данні та код доступу до банківської картки «ПриватБанк» її чоловіка ОСОБА_7 , для придбання запчастин необхідних для ремонту телефону її чоловіка, на що потерпіла будучи впевнена в його добропорядності та чесності, погодилася та добровільно передала останньому данні банківської картки її чоловіка, з якої ОСОБА_5 , впевнений у відсутності наміру придбати обіцяне, вчинив транзакцію з картки потерпілого ОСОБА_7 на свою банківську картку «MONOBANK» у сумі 720,00 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму, розпорядившись грошима на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

3) 21 листопада 2022 року, о 06 годині 51 хвилин, ОСОБА_5 , у період дії воєнного стану в Україні, реалізуючи протиправний умисел на крадіжку чужого майна, з метою збагачення, з корисливих мотивів, повторно, таємно, маючи в розпорядженні телефон потерпілого ОСОБА_7 з SIM - карткою до якої прив`язаний його банківський номер телефону, та дані банківської картки «Приватбанк» останнього, використовуючи мобільний застосунок «MONOBANK» вкрав грошові кошти у сумі 1000,00 грн., вчинивши транзакцію з банківської картки потерпілого на свою банківську картку «MONOBANK» чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду, на вказану суму, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

4) 21 листопада 2022 року, о 21 годині 06 хвилин, ОСОБА_5 , у період дії воєнного стану в Україні, реалізуючи протиправний умисел на крадіжку чужого майна, з метою збагачення, з корисливих мотивів, повторно, таємно, маючи в розпорядженні телефон потерпілого ОСОБА_7 з SIM - карткою до якої прив`язаний його банківський номер телефону, та дані банківської картки «ПриватБанку» останнього, використовуючи мобільний застосунок «MONOBANK» вкрав грошові кошти у сумі 1000,00 (одна тисяча) грн., вчинивши транзакцію з банківської картки потерпілого на свою банківську картку «MONOBANK» чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду, на вказану суму, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

5) 23 грудня 2022 року, о 18 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , діючи умисно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, повторно, з метою наживи та незаконного особистого збагачення, шляхом введення ОСОБА_8 в оману переконав потерпілу переказати на його банківську картку грошові кошти у сумі 815 грн., для придбання запчастин необхідних для ремонту її планшету, на що потерпіла будучи впевнена в його добропорядності та чесності, погодилася та добровільно переказала на надану ОСОБА_5 картку «ОШАДБАНК» грошові кошти у сумі 815 грн., якими ОСОБА_5 впевнений у відсутності наміру придбати обіцяне та виконати ремонт розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

6) 25 грудня 2022 року, приблизно о 17 годині, ОСОБА_5 , діючи умисно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи та незаконного особистого збагачення, шляхом введення ОСОБА_9 в оману переконав потерпілого, передати йому грошові кошти у сумі 1650 грн, для придбання запчастин необхідних для ремонту його телефону, на що потерпілий будучи впевнений в його добропорядності та чесності, погодився та добровільно передав ОСОБА_5 грошові кошти готівкою у сумі 1650 грн., якими ОСОБА_5 впевнений у відсутності наміру придбати обіцяне та виконати ремонт розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

7) 28 грудня 2022 року, приблизно о 10 годині, ОСОБА_5 , діючи умисно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи та незаконного особистого збагачення, шляхом введення ОСОБА_9 в оману переконав потерпілого, передати йому грошові кошти у сумі 650 грн, для придбання запчастин необхідних для ремонту його телефону, на що потерпілий будучи впевнений в його добропорядності та чесності, погодився та добровільно передав ОСОБА_5 грошові кошти готівкою у сумі 650 грн., якими ОСОБА_5 впевнений у відсутності наміру придбати обіцяне та виконати ремонт розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

8) 15 січня 2023 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_5 , діючи умисно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи та незаконного особистого збагачення, шляхом введення ОСОБА_10 в оману переконав потерпілого, переказати на його банківську картку грошові кошти у сумі 600 грн., для придбання запчастин необхідних для ремонту його телефону, на що потерпілий будучи впевненим в його добропорядності та чесності, погодився та добровільно переказав на надану ОСОБА_5 картку «ОШАДБАНК» грошові кошти у сумі 600 грн. якими ОСОБА_5 впевнений у відсутності наміру придбати обіцяне та виконати ремонт розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

9) 15 січня 2023 року, більш точної дати та часу встановити не вдалося, ОСОБА_5 , діючи умисно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи та незаконного особистого збагачення, шляхом обману заволодів мобільним телефоном MEIZU 5, який належить ОСОБА_10 та який потерпілий, будучи впевнений в його добропорядності та чесності, добровільно віддав ОСОБА_5 10 січня 2023 року для проведення ремонту, але останній не маючи наміру виконати обіцяне по проведенню ремонту розпорядився телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду згідно висновку експерта на суму 1266 (тисяча двісті шістдесят шість) грн.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

10) 24 лютого 2023 року, приблизно о 09 годині 21 хвилині, ОСОБА_5 , діючи умисно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи та незаконного особистого збагачення, шляхом введення ОСОБА_11 в оману переконав потерпілу, переказати на його банківську картку грошові кошти у сумі 500 грн., для придбання іншого програмного забезпечення для її телефону, на що потерпіла будучи впевнена в його добропорядності та чесності, погодилась та добровільно переказала на надану ОСОБА_5 картку «MONOBANK» грошові кошти у сумі 500 грн., якими ОСОБА_5 впевнений у відсутності наміру придбати обіцяне та виконати ремонт розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

11) 24 лютого 2023 року, приблизно о 17 годині 05 хвилин, ОСОБА_5 , діючи умисно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи та незаконного особистого збагачення, шляхом введення ОСОБА_11 в оману переконав потерпілу, переказати на його банківську картку грошові кошти у сумі 1000 грн., для придбання іншого програмного забезпечення для її телефону, на що потерпіла будучи впевнена в його добропорядності та чесності, погодилась та добровільно переказала на надану ОСОБА_5 картку «MONOBANK» з банківської картки свого батька ОСОБА_12 , грошові кошти у сумі 1000 грн., які в подальшому потерпіла повернула батьку, якими ОСОБА_5 впевнений у відсутності наміру придбати обіцяне та виконати ремонт розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ (далі за текстом Закон № 3886-ІХ), який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного закону ст. 51 КУпАП викладено в такій редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідними частинами ст. 185, ст. 190 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) та заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) у тому разі, якщо таке викрадення майна не є дрібним.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 та ст. 190 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно висновків, викладених в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 по справі № 278/1566/21 про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону № 3886-IX:

«Закон № 3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.»

При цьому суд відзначає, що неоподатковуваний мінімум доходів громадян грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1240,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX, з урахуванням положень ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караним є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2022 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення становить більше 2481 (1240,50?2=2481).

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX, з урахуванням положень ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караним є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2023 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення становить більше 2684 (1342?2=2684).

Водночас, по вищенаведеним епізодам обвинувачення по об?єднаному кримінальному провадженню № 0001579 від 17 вересня 2022 року, № 0000022 від 05 січня 2024 року, № 0001457 від 04 листопада 2024 року, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні крадіжок майна та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вартість яких становить 1296,00 грн., 720,00 грн, 1000,00 грн, 1000,00 грн, 815,00 грн, 1650,00 грн, 650,00 грн, 600,00 грн, 1266,00 грн, 500,00 грн та 1000,00 грн., тобто менше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, які встановлені на моменти вчинення відповідних діянь.

Таким чином вказані діяння не можуть вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість відповідного майна не перевищує граничної вартості майна, за викрадення та заволодіння якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої підпунктом 4-1 пункту 4 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Як зазначалось вище, обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив закрити провадження по справі у вищезазначеній частині на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована відповідальність за діяння, які йому інкриміновані.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа вартості викраденого майна, з якої настає кримінальна відповідальність за ст. ст. 185, 190, 191 КК України, то, з урахуванням позиції обвинуваченого, вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

При цьому ст. 162 КК України встановлено кримінальну відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян.

За змістом обвинувачення ОСОБА_5 не було інкриміновано вчинення відповідних крадіжок майна, у поєднанні з проникненням до відповідного житла.

Отже, вказані інкриміновані ОСОБА_5 дії не містять ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про закриття у вищезазначеній частині об?єднаного кримінального провадження № 0001579 від 17 вересня 2022 року, № 0000022 від 05 січня 2024 року, № 0001457 від 04 листопада 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована відповідальність за діяння вчинене обвинувачуваним, підлягає задоволенню.

Щодо решти обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.ч.1, 2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України, то відносно них необхідно продовжити судовий розгляд.

Керуючись вимогами ст. 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 369-372, 376, 479-2 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 - задовольнити.

На підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована відповідальність за діяння вчинене обвинувачуваним, закрити об?днане кримінальне провадження № 0001579 від 17 вересня 2022 року, № 0000022 від 05 січня 2024 року, № 0001457 від 04 листопада 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України:

- за епізодом заволодіння 20 листопада 2022 року о 10-29 год., за адресою: АДРЕСА_3 , майном потерпілої ОСОБА_6 вартістю 1296,00 грн.;

-за епізодом заволодіння 20 листопада 2022 року о 15-56 год., за адресою: АДРЕСА_2 , майном потерпілого ОСОБА_7 вартістю 720,00 грн.;

- за епізодом викрадення 21 листопада 2022 року о 06-51 год., майна потерпілого ОСОБА_7 вартістю 1000,00 грн.;

- за епізодом викрадення 21 листопада 2022 року о 21-06 год., майна потерпілого ОСОБА_7 вартістю 1000,00 грн.;

- за епізодом заволодіння 23 грудня 2022 року о 18-40 год., майном потерпілої ОСОБА_8 вартістю 815,00 грн.;

- за епізодом заволодіння 25 грудня 2022 року о 17 год., майном потерпілого ОСОБА_9 вартістю 1650.00 грн.;

- за епізодом заволодіння 28 грудня 2022 року о 10 год., майном потерпілого ОСОБА_9 вартістю 650.00 грн.;

- за епізодом заволодіння 15 січня 2023 року, більш точного часу не встановлено, майном потерпілого ОСОБА_10 вартістю 600.00 грн.;

- за епізодом заволодіння 15 січня 2023 року, більш точного часу не встановлено, майном потерпілого ОСОБА_10 вартістю 1266.00 грн.;

- за епізодом заволодіння 24 лютого 2023 року, о 09-21 год., майном потерпілої ОСОБА_11 вартістю 500.00 грн.;

- за епізодом заволодіння 24 лютого 2023 року, о 17-05 год., майном потерпілої ОСОБА_11 вартістю 1000.00 грн.

Продовжити судовий розгляд щодо іншої частини обвинувачення відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1