Справа № 199/1057/24
ВИРОК

іменем України

26.06.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000086 від 17.01.2024 відносно:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, який є батьком малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 29.06.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

2) 22.08.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ст. 126-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 29.06.2023 та остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 2 місяці. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.10.2023 вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 22.08.2023 змінено, відповідно до ст. 91-1 КК України застосовано обмежувальні заходи: обмеження спілкуватися з дитиною, заборонено листування, телефонні переговори строком на 3 місяці;

3) 08.11.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ст. 126-1 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 22.08.2023 з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25.10.2023 та остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 3 місяці. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2025 замінено невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 08.11.2023 у виді обмеження волі строком 1 рік 5 місяців на покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин;

4) 23.05.2025 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпра за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71, п. 4) ч. 1 ст. 72 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 08.11.2023 з врахуванням ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2025, остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 10 днів,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України (згідно зміненої редакції обвинувального акта від 29.04.2025),

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 однією сім`єю разом зі своїм сином ОСОБА_6 та зі своєю дружиною ОСОБА_7 , з якими пов`язаний спільним побутом.

Починаючи з жовтня 2023 року ОСОБА_2 , маючи умисел, направлений на вчинення домашнього насильства, систематично і наполегливо, з мотивів явної неповаги до інституту сім`ї, норм моралі та здоров`я близьких, вчинював домашнє насильство у відношенні свого сина ОСОБА_6 , тобто неодноразово та безпричинно провокував вдома конфлікти, в ході яких висловлював словесні образи і погрози в адресу свого сина, що завдало шкоди його психологічному здоров`ю та призвело до погіршення якості життя неповнолітнього потерпілого.

Так, 09.10.2023 о 19:05 годині ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , а саме: висловлювався у його бік нецензурною лайкою, внаслідок чого у ОСОБА_6 виникла боязнь за своє життя і здоров`я.

Бажаючи захистити себе, а також припинити протиправні дії свого батька ОСОБА_2 , з яким проживає однією сім`єю, ОСОБА_6 , викликав співробітників УПП в Дніпропетровській області, які відносно ОСОБА_2 за вчинення домашнього насильства склали протокол про адміністративне правопорушення ВАВ № 999491 від 26.10.2023 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31.10.2023 у справі № 199/9163/23, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення домашнього насильства, щодо свого сина ОСОБА_6 , з яким проживає однією сім`єю та пов`язаний спільним побутом, ОСОБА_2 22.10.2023 о 21:21 годині, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , будучи особою, яка раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення домашнього насильства щодо свого сина ОСОБА_6 , почав висловлюватися в його бік нецензурною лайкою та не пускав до будинку, чим міг спричинити шкоду психічному здоров`ю неповнолітнього потерпілого.

Бажаючи захистити себе, а також припинити протиправні дії свого чоловіка ОСОБА_2 , з яким проживає однією сім`єю, ОСОБА_7 викликала співробітників УПП в Дніпропетровській області, які за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 знову склали протокол про адміністративне правопорушення від 22.10.2023 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07.11.2023 у справі № 199/9178/23, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення домашнього насильства щодо свого сина ОСОБА_6 , з яким проживає однією сім`єю та пов`язаний спільним побутом, ОСОБА_2 , 30.10.2023 о 15:00 годині, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , будучи особою, яка раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення домашнього насильства, щодо свого сина ОСОБА_6 , в ході побутового конфлікту висловлювався в його бік нецензурною лайкою.

Бажаючи захистити себе, а також припинити протиправні дії свого батька ОСОБА_2 , з яким проживає однією сім`єю, ОСОБА_6 викликав співробітників УПП в Дніпропетровській області, які за вчинення домашнього насильства, відносно ОСОБА_2 знову склали протокол про адміністративне правопорушення ВАВ № 999499 від 13.11.2023 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20.11.2023 у справі № 199/9738/23, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 340 гривень.

Так, 15.01.2024 приблизно о 09:00 годині ОСОБА_2 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення домашнього насильства щодо свого сина ОСОБА_6 почав безпричинно, виражатись нецензурною лайкою в бік останнього, чим принизив його гідність, спричинив емоційну невпевненість, психологічні страждання та зміни у самооцінці, та завдав емоційних страждань та шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_6 .

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_2 неповнолітній потерпілий отримав психотравму, яка має ознаки домашнього насильства у формі психологічного та фізичного з боку батька. Розуміння ситуації та правдивість слів дитини підтверджується синхронним перебігом невербальних та вербальних проявів у поведінці та стані дитини. Такі стани потребують проведення відповідної корекційної роботи з травматерапевтом.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_2 , що виразилися у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_6 , свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння при вищевикладених обставинах.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 не визнав вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, зазначивши, що сину не подобалося, як він з ним спілкувався. ОСОБА_2 визнав, що він перевищував заходи виховного характеру відносно сина: міг зробити йому «личку» або вдарити по сідницям. Показав, що багато разів був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тричі був притягнутий до кримінальної відповідальності за систематичне вчинення домашнього насильства.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що його батько ОСОБА_2 систематично вчиняв у відношенні нього домашнє насильство, а саме: 09.10.2023, 23.10.2023, 30.10.2023 та 15.01.2024 за обставин, викладених в обвинувальному акті. Зазначив, що конфлікти в родині виникали в той час, коли батько ОСОБА_2 зловживав алкоголем, що він робить і по цей час.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що обвинувачений ОСОБА_2 її чоловік. 09.10.2023, 22.10.2023 та 30.10.2023 ОСОБА_2 висловлювався грубою нецензурною лайкою на адресу сина, який на той час був неповнолітнім, через що викликали працівників поліції, були складені протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 , а в подальшому останнього притягнуто до адміністративної відповідальності. 15.01.2024 приблизно о 09:00 годині за місцем мешкання ОСОБА_2 знову висловлювався грубою нецензурною лайкою в бік сина ОСОБА_6 . Після спілкування з психологом встановлено, що вказаними діями ОСОБА_2 спричинив психологічне страждання сину.

Свідок ОСОБА_8 , будучи допитаним у судовому засіданні, показав, що знає родину ОСОБА_9 як сусідів. В цій сім`ї нездорова атмосфера, оскільки виникають сварки між чоловіком та дружиною. Неодноразово приїжджала поліція, яка опитувала працівників магазину, щодо обставин домашнього насилля в родині ОСОБА_9 .

За наслідками психодіагностичної роботи з неповнолітнім ОСОБА_6 , проведеної практичним психологом ОСОБА_10 , про що складено довідку від 24.01.2024, встановлено, що в результаті повторної роботи з дитиною ОСОБА_11 можна зробити висновок, що у дитини є ознаки психотравми, що має ознаки домашнього насильства у формі психологічного, економічного та фізичного з боку батька. Розуміння ситуації та правдивість слів дитини підтверджується синхронним перебігом невербальних та вербальних проявів у поведінці та стані дитини. Такі стани потребують проведення відповідної корекційної роботи з травматерапевтом. Станом на 23.01.2024 стан дитини характеризується як несприятливий, безпорадний, тривожний, що суттєво впливає на його психологічну стабільність, самооцінку та самопочуття, а також здатність ефективно вирішувати задачі, завдання та здійснювати свою діяльність, розвивати та розкривати свої потенційні можливості.

Відповідно до копії постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31.10.2023 у справі № 199/9163/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні 26.10.2023 по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_6 домашнього насильства, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 гривень.

Згідно копії постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07.11.2023 у справі № 199/9178/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні 22.10.2023 по відношенню до сина ОСОБА_6 домашнього насильства, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 гривень.

У відповідності до копії постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20.11.2023 у справі № 199/9738/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні 30.10.2023 по відношенню до сина ОСОБА_2 домашнього насильства, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 гривень.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Надаючи оцінку показам ОСОБА_2 в судовому засіданні, щодо його не визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, суд виходить з того, що покази обвинуваченого спростовані показами допитаних в суді свідків та потерпілого ОСОБА_6 , який під час психодіагностичної роботи, проведеної практичним психологом ОСОБА_10 надав аналогічні пояснення, що згідно довідки від 24.01.2024 знайшли своє підтвердження, оскільки у дитини виявлені ознаки психотравми, що має ознаки домашнього насильства у формі психологічного, економічного та фізичного з боку батька.

Крім того, факти вчинення обвинуваченим ОСОБА_2 домашнього насильства у відношенні сина ОСОБА_6 встановлені вищевказаними постановами суддів, постановленими за наслідками судового розгляду справ за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, які обвинуваченим ОСОБА_2 оскаржені в апеляційному порядку не були та набрали законної сили.

Також слід зазначити, що обвинувачений ОСОБА_2 в судовому засіданні надав покази, з яких слідує, що вчинення домашнього насильства у відношенні сина обвинувачений інтерпретує як заходи виховного характеру, проте суд зауважує, що такі заходи не тільки не узгоджуються з правами та обов`язками батьків, визначеними нормами СК України, а містять явні порушення діючого законодавства України, зокрема Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та через їх системний характер у формі психологічного насильства призвели до психологічних страждань потерпілого ОСОБА_6 та до погіршення якості його життя.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд визнає: вчинення кримінального правопорушення повторно.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, має середню спеціальну освіту, одружений, є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання на ОСОБА_2 скарг не надходило.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив дане кримінальне правопорушення до постановлення 23.05.2025 вироку Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпра, яким він засуджений за ч. 2 ст. 389 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71, п. 4) ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 10 днів.

За таких обставин остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_2 слід призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, та покаранням за цим вироком поглинути покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 23.05.2025.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої асоціальної поведінки обвинуваченого.

Також суд вважає за необхідне на підставі ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, застосувати до обвинуваченого, який вчинив домашнє насильство, обмежувальний захід з покладенням на нього обов`язку, визначеного п. 4) ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Питання щодо запобіжного заходу суд вирішує у відповідності до абз. 8 п. 2) ч. 3 та абз. 13) п. 2) ч. 4 ст. 374 КПК України.

Керуючись ст. 369, 371-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, покаранням за даним вироком поглинути покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 23.05.2025 за ч. 2 ст. 389 КК України та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.

Рахувати ОСОБА_2 строк відбуття покарання у виді обмеження волі з моменту прибуття та постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Застосувати на підставі ч. 1 ст. 91-1 КК України у відношенні ОСОБА_2 обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, на строк 3 (три) місяці з покладенням на ОСОБА_2 обов`язку, визначеного п. 4) ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 листування, телефонні переговори з потерпілим ОСОБА_6 , інших контактів через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб.

Скасувати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 у вигляді особистого зобов`язання.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1