Провадження №: 1-кп/755/616/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у судовому засіданні об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002710 від 21.09.2021 та № 0002216 від 21.08.2021 за обвинуваченням: ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 362 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кожного окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кожного з них окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

захисників (в режимі відеоконференції) ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , потерпілого ОСОБА_17 ,

представника потерпілих ОСОБА_18 ,

в с т а н о в и в :

у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувають об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002710 від 21.09.2021 та № 0002216 від 21.08.2021 за обвинуваченням: ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 362 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожного з них окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України.

12.03.2025 до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_19 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 1 816 800 грн 00 коп. на грошову заставу у розмірі 908 400 грн 00 коп.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що станом на теперішній час у вказаному кримінальному провадженні до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід - застава, а саме обрана застава суддею ОСОБА_20 13.10.2023 у провадженні № 0002216 (справа № 755/12106/23). Оскільки 18.10.2023 за ОСОБА_3 внесені грошові кошти в якості застави у розмірі 2 254 560,00 грн., заставодавцем ОСОБА_21 , з покладанням додаткових обов`язків визначених ст. 194 КПК України.

21.08.2024 Дніпровським районним судом м. Києва відмовлено у задоволенні клопотання прокурора щодо доцільності продовження застосування до ОСОБА_3 додаткових обов`язків, що є безумовним визнанням зменшення ризиків неправомірної поведінки ОСОБА_3 та є підставою для перегляду даного неповносправного запобіжного заходу.

15.10.2024 Дніпровським районним судом м. Києва частково задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , про зменшення розміру застави з 2 254 560,00 грн на 1 816 800, 00 грн, тобто на 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтуванням необхідності застосування до ОСОБА_3 застави, при наявності діючого домашнього арешту зі зразковим його виконанням, у іншому кримінальному провадженні, слугувало твердження про існування ризику переховування та впливу останнього на інших учасників кримінального провадження.

Однак, з плином процесуального часу, за збігом 1,5 року з моменту застосування застави до ОСОБА_3 , визначний судом на підготовчому засідання, та 5 місячного строку з моменту зменшення застави, процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 продемонстрована як зразкова та бездоганна, виконуючи останнім обов`язок визначений КПК України - явки до суду, демонструючи суду законну слухняність та правову свідомість без будь-яких допоміжних заходів впливу чи примусу, як спростування тезі існування ризику переховування від суду. Доказів порушення покладених обов`язків чи не належного його виконання матеріали судової справи не містять.

Зокрема, обвинувачений, не маючи обов`язку отримувати дозвіл для вільного пересування на території України та за її межами, який було судом скасовано разом з іншими, при черговому його продовженні, не вживав жодних дій направлених на зміну проживання, чи спробу виїхати за кордон, маючи таку безперешкодну можливість, враховуючи, що останній звільнений від призову для проходження військової служби за призивом під час мобілізації, так як має на утриманні 3-х дітей. Дієва конструктивна і законослухняна поведінка є найкращим індикатором та маркером адекватного сприйняття обвинуваченими реалій його існування, через призму не державного примусу, а усвідомлення наслідків своїх дій, як елемент цивілізаційного процесу і розвитку.

Крім того, на фоні максимально виваженої поведінки та процесуальної дисципліни ОСОБА_3 останній має все ще найбільш суворий запобіжний захід з поміж інших обвинувачених у даному провадженні, незважаючи на не бездоганну процесуальну поведінку останніх учасників. А ускладнена динаміка прогресу судового розгляду у розумні строки, зважаючи на багато епізодичність, чисельність учасників, об`ємність документів, не добропорядність потерпілого та прокурора, відбувається не по вині ОСОБА_3 , що не може бути передумовою подальшого застосування невиправдано суворої процесуальної процедури щодо нього. Відтак, подальше покладання на останнього максимального процесуального фінансового обов`язку на фоні більш м`якого ставлення до інших обвинувачених, та їх процесуальною шорсткістю, є невиправдано обтяжливим та не справедливим заходом, що явно не відповідає меті і завданню кримінального провадження.

Крім того, обвинувачений зразково виконував обов`язок не здійснювати спілкування з потерпілими особами та свідками у поточному кримінальному провадженні. Та продовжує це робити і без додаткових обов`язків. Про що свідчить відсутність заяв, скарг чи повідомлень до органів правопорядку, суду про вчинення щодо останніх будь-яких протиправних дій направлених на їх зміну чи відмову. Більше того, сама поведінка потерпілої особи, як учасника кримінального провадження, говорить про зворотне, перешкоджання здійсненню судового розгляду та встановленню обставин, які слугували підставами для висунутого обвинувачення.

Наразі, судове провадження з розгляду обвинувальних актів перебуває на початковій стадії - допиту потерпілої особи, ОСОБА_22 , що за ініціативи сторони захисту встановлено як первинний елемент обсягу та послідовності дослідження доказів сторони обвинувачення. Такий крок зумовлено з метою нівелювання /спростування/ притлумлені ефемерного ризику впливу на потерпілих, через незавершеність допиту останніх в судовому засіданні. Притім, що процесуальна поведінка самого потерпілого є такою, що направлена на затягування судового розгляду, через зловживання розумністю часу виділеного для допиту останнього та відтермінування у такий спосіб допиту його цивільної дружини.

Зокрема, обман потерпілим суду щодо володіння українською мовою та її розуміння, невизначеність з мовою якою володіє та в якому ступені (мірі) на стадії допиту потерпілого захисниками, ініціювання залучення перекладача за рахунок держави, як зловживання своїми права та матеріальними можливостями для задоволення власних забаганок власним коштом, тривалого пошуку судом компетентного перекладача для останнього, котрий являється громадянином України, що не можливо отримати без підтвердження володіння української мовою. Як наслідок повідомлення суду суттєво відмінних показань від наданих останнім українською мовою органу досудового розслідування. В цілому така поведінка потерпілого є неприхованим процесуальним хамством та глумом останнього над судом та системою правосуддя, стадія допиту якого, за подачі останнього, триває вже понад 6 місяці, що не може не впливати на розумність строків судового розгляду через призму пропорційності та розумності запобіжного заходу по відношенню швидкості, якості та прогресу провадження.

Отже, стороною обвинувачення доказів порушення ОСОБА_3 умов даного запобіжного заходу за 1,5 рік під його перебуванням не здобуту та до суду не надано, крім того з клопотанням про застосування більш жорстких заходів прокурор до суду не звертався, а судом відмовлено прокурору у його черговому клопотанні про продовження дії попередніх обов`язків, прокурор який заявляв дані клопотання відведений від у часті у даному провадженні, що свідчить про зменшення ступеню актуальності тих ризиків, що були покладені основу для застосування нині діючого заходу забезпечення та зміни процесуальної обстановки на користь обвинуваченого.

Відтак, даний запобіжний захід як грошова застава, сам по собі, з часом вичерпав себе, є недоцільним, та надмірним як засіб забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків та належної процесуальної поведінки, які в нього залишився в урізаному вигляді, в тому числі в зв`язку із зміною обставин, які враховувалися судом при його застосуванні.

У зв`язку із відсутністю фактів порушень обов`язку з боку як заставодавця, так і обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутністю додаткових обов`язків у ОСОБА_3 , а також з урахуванням викладених обставин, виникли законно обґрунтовані підстави для перегляду доцільності подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_3 шляхом його зміни на менший розмір застави та повернення грошових коштів заставодавцю.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_10 просив задовольнити клопотання захисника ОСОБА_19 та повернути внесену заставодавцем заставу.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав свого захисника, просив задовольнити клопотання та повернути заставу.

Прокурор ОСОБА_23 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Інші учасники судового провадження зі сторони захисту підтримали позицію захисників ОСОБА_10 і ОСОБА_19 .

Потерпілий ОСОБА_17 та його представник - адвокат ОСОБА_18 поклались на розсуд суду.

Заставодавець ОСОБА_21 подав до суду клопотання про повернення застави на його рахунок.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов такого висновку.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_20 від 13.10.2023 у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 серпня 2021 року за № 0002216, обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 840 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 254 560 (два мільйони двісті п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту - м. Київ без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_24 , ОСОБА_17 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Надалі покладені на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки продовжувались, востаннє ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2024 на строк до 09.09.2024.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 серпня 2024 року, відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави, серед іншого, встановлена наявність обґрунтованість підозри обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та доведена наявність двох ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду та впливу на свідків.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_3 змінено застосований на підставі ухвали судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_20 від 13.10.2023, запобіжний захід у вигляді застави, зменшивши її розмір до 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 816 800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Доводи сторони захисту щодо необхідності зменшення розміру застави зводяться до сумлінної процесуальної поведінки обвинуваченого, зменшення та взагалі відсутності деяких ризиків.

Суд також бере до уваги те, що зменшуючи розмір застави ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року, суддя врахувала наявність обґрунтованої підозри та ризиків, обставини інкримінованих кримінальних правопорушень.

Як зміна запобіжного заходу, так і зміна розміру застави, передбачає виникнення після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому суд не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідний захід або його виконання та які виникають у зв`язку з плином часу. Такий висновок опосередковано ґрунтується і на приписах ч. 5 ст. 201 КПК України, яка унеможливлює подання обвинуваченим, його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.

В обґрунтування зменшення розміру застави, сторона захисту посилається на належне виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Однак суд зауважує, що посилання захисника на добросовісне виконання обвинуваченим таких обов`язків саме по собі не спростовує і не нівелює ризики, про які йдеться у вищевказаних ухвалах суддів Дніпровського районного суду м. Києва.

Виконання покладених обов`язків є обов`язковим для особи, щодо якої вони застосовані, їх виконання не можна представляти як таке, що залежить від волі обвинуваченого і, тим більше, обумовлює зміну запобіжного заходу. Водночас відсутність встановлених раніше ризиків кримінального провадження не аргументована в тій мірі, щоб цього було достатньо для відповідного висновку про необхідність зменшення розміру застави.

Крім того, матеріали клопотання свідчать про те, що зазначений розмір застави, з однієї сторони, є цілком помірним (застава вже в будь-якому випадку внесена), з іншої - залишається необхідно високим для забезпечення ризику втрати цих грошових коштів у разі неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого. Тож посилання на належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може зумовлювати зменшення розміру застави.

Застава як вид запобіжного заходу полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків з умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК). При цьому, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За умови зменшення існування ризику кримінального провадження застава зможе і в подальшому достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, хоча і в меншому розмірі, ніж її було визначено первісно.

Тобто застава забезпечує дієвість кримінального провадження, що обумовлюється забезпеченням виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Варто зауважити, що при внесенні коштів як застави заставодавець має усвідомлювати пов`язані з цим ризики, в тому числі і можливість звернення внесених коштів у дохід держави, адже відповідно до приписів ч. 3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

На думку суду, наразі розмір застави, зменшений ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15.10.2024 та сам вид запобіжного заходу, здатен і надалі забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 .

Відтак, у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_19 про зменшення розміру застави, слід відмовити.

Керуючись ст. 131-132, 176-178, 193-194, 196, 201, 369-372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатів ОСОБА_19 та ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та захисникам, негайно після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17 год 45 хв 22 травня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1