Справа №766/3259/25
н/п 1-кп/766/3374/25
ВИРОК
07.08.2025 м.Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Козачі Лагері Цюрупинського району Херсонської області, громадянина України, з вищою освітою, працює інспектором взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області, неодруженого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України,

ВСТАНОВИВ
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.
ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу, обіймаючи посаду інспектора взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, маючи спеціальне звання «старший лейтенант поліції», діючи в супереч статей 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, статей 29, 42-44 Закону України «Про Національну поліцію» за №580-VIII від 02.07.2015, які визначають порядок та умови застосування заходів примусу, в тому числі застосування фізичного впливу (сили), посадової інструкції, перевищив владу та службові повноваження за наступних обставин.
25.08.2024 року, приблизно о 23.30 год., наряд патрульної поліції «Вежа 301», до складу якого входили поліцейські ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , під час несення служби з патрулювання Дніпровського району м.Херсона, тобто здійснюючи функції представників влади, являючись службовими особами органу Національної поліції, отримавши повідомлення про порушення громадського порядку біля будинку №16 по вулиці Миру в м.Херсоні та інформацію, що особа, яка порушувала громадський порядок, знаходиться в квартирі АДРЕСА_3 даного будинку, прибули до вхідній дверей цієї квартири.
Двері квартири АДРЕСА_4 відчинив власник квартири ОСОБА_10 та в цей час з кімнати до коридору квартири пройшли присутні на той час у квартирі ОСОБА_7 та ОСОБА_11 ..
При спілкуванні інспектора взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 із ОСОБА_7 , між зазначеними особами виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_6 здійснив адміністративне затримання ОСОБА_7 .. У процесі затримання, обвинувачений повалив потерпілого, його передньою частиною тулуба, на підлогу, після чого одразу застосував відносно ОСОБА_7 спеціальний засіб кайданки. Які вдягнув на кисті рук потерпілого, позбавивши його таким чином можливості чинити будь-який фізичний опір.
Під час затримання ОСОБА_7 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на перевищення влади та службових повноважень із використанням фізичного насильства та болісних і таких, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_7 дій, тобто на умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень.
Проявляючи зухвалість та власне зверхнє ставлення до загальноприйнятих норм поведінки поліцейського, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, вчинив дії, які виходять за межі наданих йому прав та повноважень, а саме, власною взутою правою ногою наступив на шию лежачого на підлозі ОСОБА_7 , після чого, застосовуючи болісне насилля і таке, що ображає особисту гідність потерпілого, без ознак катування, правою рукою потягнув руки ОСОБА_7 вгору, тим самим спричинивши потерпілому больові відчуття в області обох плечових суглобів.
В подальшому ОСОБА_6 підвів потерпілого ОСОБА_7 на ноги та супроводив останнього на подвір`я будинку, при цьому кисті рук потерпілого перебували за спиною з вдягнутими кайданками.
Знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на перевищення влади та службових повноважень, проявляючи зухвалість та власне зверхнє ставлення до загальноприйнятих норм поведінки поліцейського, стоячи обличчям до ОСОБА_7 , наніс останньому один удар взутою ногою в область тулуба, від якого потерпілий впав спиною на землю, після чого ОСОБА_6 наніс ОСОБА_7 не менше двох ударів правим кулаком в область тулуба.
В результаті вищезазначених протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, правої кисті, правого та лівого плеча, спини, грудної клітини, живота, лівого стегна, та правої сідниці.
Крім того, діями ОСОБА_6 спричинено наслідки у виглядів порушення гарантованих ст.28, 29 Конституції України прав ОСОБА_7 на повагу до його гідності, свободи та особистої недоторканості, а також охоронюваних законом державних інтересів у виді підриву авторитету та престижу органів державної влади в особі органів Національної поліції України.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.365 КК України, як перевищення влади та службових повноважень тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством, та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.
Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки. На підставі ст.54 КК України, позбавити обвинуваченого спеціального звання «старший лейтенант поліції».
Сторона захисту посилалась на недоведеність винуватості ОСОБА_6 в пред`явленому обвинуваченні поза розумним сумнівом. Докази надані прокурором зібрані з порушенням вимог КПК та є недопустимими.
Так, оперативний працівник, який виконував доручення слідчого від 27.08.2024, вийшов за межі наданого доручення, самостійно провів такі слідчі дії, як допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , впізнання особи за фотознімками за участю вказаних осіб.
Протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 є недопустимим доказом, оскільки під час досудового розслідування він не набув статусу свідка.
Висновок службового розслідування не може братися до уваги, так-як наказ №517 від 11.09.2024, в частині застосування до обвинуваченого дисциплінарного стягнення, який є фактичною реалізацією такого висновку, скасований судовим рішенням.
У сторони захисту наявний сумнів, що при проведенні експертизи потерпілий давав пояснення, які зазначені у висновку експерта. Зазначений висновок не містить підпису ОСОБА_7 .. Також, сторона захисту сумнівається щодо можливості визначення давності тілесних ушкоджень у потерпілого під час проведення експертизи.
При затриманні потерпілого, обвинувачений діяв у межах та у спосіб передбачений Законом України «Про Національну поліцію».
Просили ухвалити виправдувальний вирок.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, дав показання, що 25.08.2024 року, у складі наряду, а саме поліцейських ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ніс службу з охорони громадського порядку в м.Херсоні. Вони отримали виклик, що біля будинку АДРЕСА_5 відбувається конфлікт. Прибувши на місце, нікого не виявили. Через деякий час знову отримали інформацію про конфлікт за вказаною адресою. Повернувшись, заявниця, мешканка вказаного будинку, вказала на квартиру, куди зайшли особи, які брали участь у конфлікті.
Підійшовши до дверей квартири, вони покликали власника. В коридор квартири вийшов ОСОБА_10 , а за ним потерпілий, який декілька разів голосно сказав «Слава Україні». Він попросив потерпілого надати документи та вийти з квартири, на що останній почав «тикати» йому в обличчя якимось посвідченням, але що в ньому написано він не міг розібрати. В подальшому ОСОБА_7 почав їх голосно ображати нецензурною лайкою, називав «колаборантами». Під час цього, потерпілий замахнувся ногою та вдарив його в область паху. Він прийняв рішення застосувати до потерпілого фізичну силу та затримати його. В око потерпілому ударів не наносив, намагався витягнути з квартири до під`їзду, обхопивши його руками, під час цього вони впали разом. В подальшому, на сходовому майданчику, він одягнув потерпілому, який лежав на підлозі обличчям донизу, кайданки на руки, завівши їх за спину. На шию ОСОБА_7 не наступав. Намагався його підняти на ноги, потягнувши за кайданки, але як тільки потерпілий вказав, що йому боляче, припинив такі дії. В подальшому, разом з ОСОБА_8 , вони підняли потерпілого та вивели на вулицю до під`їзду. Поки чекали додатковий екіпаж, потерпілий продовжував ображати його нецензурною лайкою, потім замахнувся в його бік ногою. З метою самооборони, для блокування удару потерпілого, він виставив вперед ногу. Потерпілий не утримався на ногах та впав. Він підійшов до ОСОБА_7 , допоміг йому піднятися. Будь-яких ударів потерпілому він не наносив.
ІІІ. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчинених кримінальних правопорушень.
Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин встановлених судом, підтверджується сукупністю наступних доказів:
-показаннями потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до яких, 25.08.2024 року він зайшов в гості до свого знайомого, який проживав по АДРЕСА_5 . Близько 22.00 год. приходив якийсь чоловік та з`ясовував стосунки з власником квартири - ОСОБА_10 .. Через 20-30 хв. приїхали працівники поліції. Він привітався до них гаслом «Слава Україні», проте вони не відповіли. Така поведінка поліцейських йому не сподобалась і він облаяв їх нецензурною лайкою. При цьому він залишався в коридорі квартири, а поліцейські були на сходовій клітинці біля дверей. Він не пам`ятає, чи робив якісь рухи в бік поліцейських. Під час словесного конфлікту обвинувачений вдарив його в око, після чого він впав, деталі більше не пам`ятає. Обвинувачений витягнув його з квартири на сходову клітину, поклав на живіт, завів руки за спину та одягнув кайданки. Після чого, ОСОБА_6 став йому на шию ногою, потім потягнув руки в кайданках вгору. Від чого він відчув сильний біль. Це тривало приблизно 30-60 сек.. На сходовому майданчику ударів йому не наносили. Коли його вивели на вулицю, біля під`їзду, обвинувачений знову вдарив його ногою в тулуб, а коли він впав на спину, ОСОБА_6 наніс йому два удари рукою в праву частину тіла. Після чого його підняли та доставили у відділок поліції. На даний час претензій до обвинуваченого не має;
-показаннями свідка ОСОБА_10 , з яких вбачається, що потерпілий його знайомий, на час події був військовослужбовцем. Інколи, після служби, ОСОБА_7 залишався у нього. В 2024 році, точну дату не пам`ятає, він, потерпілий та ще декілька осіб знаходились в нього в квартирі де вживали алкогольні напої, вели себе голосно. Потім приїхали поліцейські. ОСОБА_7 сказав їм «Слава Україні», але поліцейські йому не відповіли. На цьому ґрунті почалася сварка, під час якої потерпілий та обвинувачений шарпали один одного. Хто перший наніс удар не знає, але бачив, як обвинувачений вдарив ОСОБА_7 в груди один раз. Потім ОСОБА_6 витягнув потерпілого з квартири на сходовий майданчик та одягнув йому кайданки. Після чого, обвинувачений наступив ОСОБА_7 ногою на шию. Вони просили припинити такі дії. Потерпілий голосно кричав від болю. Потім потерпілого підняли на ноги та вивели на вулицю, а їм сказали залишатися у квартирі. Що відбувалося на подвір`ї він не знає;
-показаннями свідка ОСОБА_11 , який дав аналогічні показання;
-показаннями свідка ОСОБА_8 згідно яких, 24-25 серпня 2024 року, ніс службу разом з обвинуваченим та ОСОБА_9 , близько 22.00 год., надійшов виклик, що троє осіб голосно кричать та б`ються. Спочатку приїхали на місце, але нікого не виявили, потім їм знову зателефонували, що вказані особи повернулися. Одна з мешканок будинку вказала на квартиру, куди пішли ці особи. Їх зустрів власник квартири на яку вказали, потім, в коридор вийшли ще декілька чоловіків. Вони попросили вийти їх з квартири з документами, щоб поспілкуватися. Проте, потерпілий спочатку голосно кричав «Слава Україні», а в подальшому почав їх ображати, називав колаборантами, «тикав» в обличчя медаллю, кидався до обвинуваченого, після чого вдарив ОСОБА_6 ногою у пах. Обвинувачений затримав потерпілого, одягнув на нього кайданки. Потерпілий лежав на животі в кайданках, махав ногами. На його шию ніхто не наступав, ударів не наносив, за руки не підіймав, болю ніхто не завдавав. При цьому, він не постійно спостерігав за потерпілим, який лежав в кайданках, оскільки контролював інших осіб. Коли потерпілого вивели на подвір`я, він спочатку сидів, а потім підвівся та побіг на обвинуваченого. Останній виставив блок ногою, від чого потерпілий впав. Ударів йому обвинувачений не наносив.
-показаннями свідка ОСОБА_9 , з яких вбачається, що 25.08.2024, близько 23.00 год., у складі екіпажу з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 прибули на виклик на вулицю Мира в м.Херсоні. Їм вказали на квартиру, де були особи, які нібито порушували громадський порядок. Двері вказаної квартири були відчинені, вони покликали присутніх у квартирі. Вийшов чоловік, сказав, що власник квартири та повідомив, що відпочиває разом з знайомими, серед яких був потерпілий ОСОБА_7 та ще дві особи. Потерпілий перебував у стані сп`яніння, голосно кричав «Слава Україні», ображав їх нецензурною лайкою, називав колаборантами, погрожував ОСОБА_6 зламати ногу. Але чи наносив він удар обвинуваченому не бачила. ОСОБА_6 витягнув потерпілого з квартири на сходовий майданчик, де разом з ОСОБА_8 , одягнув на руки, які перед цим завели за спину, кайданки. Чи наносив обвинувачений удари потерпілому при затриманні у квартирі, не бачила. Поведінка ОСОБА_7 була неадекватною, він кричав, плакав. Вона пішла відбирати пояснення у заявниці, як ОСОБА_8 разом з ОСОБА_6 вивели потерпілого на вулицю та що там відбувалося, не бачила. Деталі спілкування та дій не пам`ятає, проте вказує, що ударів потерпілому ніхто не наносив.
-відомістю про отримання ОСОБА_6 та ОСОБА_9 відеореєстраторів на чергування 25.08.2024;
-речовим доказом 2 DVD-R диску з відозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських;
-протоколом огляду від 15.10.2024, відповідно до якого, оглянуто відеофайл, що збережено на DVD-R диску, під назвою « ОСОБА_7 формату мр4». Зі змісту відеофайлу вбачається, що запис здійснено з нагрудної камери, його загальний час 2:55:47, відео починається 25.08.2024 о 23:32:32. На 06. хв. 21 сек. відеозапису о 23:38:51 25.08.2024 зафіксовано ОСОБА_6 , який заходить до квартири, підходить до ОСОБА_7 , далі на 06 хв.30 сек. демонструється, як ОСОБА_6 наносить один удар правою ногою в область тулуба ОСОБА_7 , при цьому потерпілий перебуває в положенні стоячи, обличчям до поліцейського. На 06 хв. 38. сек. ОСОБА_6 наблизився до потерпілого та наніс ще один удар правою ногою в область тулуба, хапає потерпілого за руки, перебуваючи в положенні стоячи між ними відбувається боротьба. В подальшому потерпілий та обвинувачений падають та опиняються лежачі на підлозі за межами квартири. На 07 хв.50 сек. відеозапису демонструється, як ОСОБА_7 перебуває в положенні лежачі на животі, руки заведені за спиною та зафіксовані кайданками. ОСОБА_6 встав на дві ноги та перебуваючи над ОСОБА_7 тисне йому стопою правої ноги в область шиї від чого потерпілий відчуває біль та починає кричати. Потім, прибравши ногу, ОСОБА_6 взяв потерпілого за кисті рук, котрі перебували у кайданках, та потягнув на себе, випрямивши лікті потерпілого. На 15 хв. 03 сек. продемонстровано, як ОСОБА_6 перебуваючи в положенні стоячи навпроти ОСОБА_7 наносить йому один удар правою ногою, куди на відеозаписі не видно. Після чого обвинувачений підійшов до потерпілого. На 15. Хв.15, сек відеозапису чутно 2 хлопки, характерні для ударів;
-протоколом огляду від 08.01.2025, відповідно до якого, оглянуто відеофайл, що збережено на DVD-R диску, під назвою «export-vik6q_1», «export-vik6q_2», на якому зафіксовано аналогічний відеозапис;
-протоколом слідчого експерименту від 03.10.2024 за участю потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якого, потерпілий розповів та показав, яким чином, за яких обставин обвинувачений спричинив йому біль, наніс тілесні ушкодження, зокрема, наступив ногою на шию, підіймав руки догори, та перебуваючи на вулиці наніс удари ногами та руками;
-протоколом слідчого експерименту від 09.10.2024 за участю свідка ОСОБА_10 , який розповів та показав, яким чином, обвинувачений наступив ногою на шию потерпілому та як тягнув руки потерпілого, які були за спиною у кайданках, догори;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.10.2024, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 , за загальними рисами обличчя, впізнав обвинуваченого, як особу, яка 25.08.2024 року спричинив йому тілесні ушкодження;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.10.2024, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 , за загальними рисами обличчя, впізнав обвинуваченого, як особу, яка 25.08.2024 року спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 , під час його затримання;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.10.2024, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 , за загальними рисами обличчя, впізнав обвинуваченого, як особу, яка 25.08.2024 року спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 , під час його затримання;
-рапортом ОСОБА_6 , з якого вбачається, що він доповідає про здійснення адміністративного затримання ОСОБА_7 , під час якого до затриманого застосовано фізичного вплив (силу) та спеціальних засобів (кайданки), оскільки затриманий намагався вдарити його в пах;
-висновком службової перевірки від 09.09.2024 щодо правомірності дій працівників поліції під час затримання ОСОБА_7 , відповідно до якого, в діях ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 мали місце порушення Закону України «Про національну поліцію», дисциплінарного статуту, посадової інструкції;
-витягом з наказу №1483 о/с від 08.11.2021, відповідно до якого старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 призначено на посаду інспектора взводу №2 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області;
-протоколом про адміністративне затримання серії АЗ №029949 ОСОБА_7 від 26.08.2024 за ст.173 КУпАП;
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №328322, складеним 26.08.2024 відносно ОСОБА_7 за ст.173 КУпАП, а саме у зв`язку з тим, що він 25.08.2024, близько 23.40 год., знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_5 , висловлювався нецензурною лайкою;
-постановою від 26.08.2024 серії АПО 18 №705539, складеною відносно ОСОБА_7 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КУпАП, відповідно до якої 25.08.2024, близько 23.00 год., він знаходячись біля під`їзду будинку №16 по вулиці Миру в м.Херсон, порушив тишу;
-постановою від 26.08.2024 серії ГБВ №301763, складеною відносно ОСОБА_7 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, відповідно до якої, 25.08.2024, близько 23.40 год., він знаходячись в загальному коридорі будинку №16 по вулиці Миру в м.Херсон, у п`яному вигляді, чим порушив громадський порядок.
-копією журналу обліку затриманих, де під №784 значиться ОСОБА_7 , доставлений 26.08.2024 о 00.00 год;
-відомістю про розстановку сил та засобів зведеної роти №1 УПП в Херсонській області ДПП з 18.00 25.08.2024 по 08.00 26.08.2024 в м.Херсон, з якої вбачається, до складу групи з позивним «ВЕЖА 301» увійшли ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;
-копією книги реєстрації інструктажів з питань дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю, згідно якої 25.08.2024 з обвинуваченим проведено відповідний інструктаж перед несенням служби;
-копією книги видачі спеціальних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 отримували спеціальний засіб кайданки;
-висновками судово-медичних експертиз №323, №478/323 від 14.11.2024, відповідно до яких у потерпілого ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці обличчя, правої кисті, правого плеча, лівого плеча, спини, грудної клітини, живота, лівого стегна, правої сідниці. Зазначені тілесні ушкодження виникли від багаторазової (не менше 14) дії тупого предмету з обмеженою площею, з давністю утворення не виключно 25.08.2024, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Утворення синців обличчя, правої кисті, правого плеча, лівого плеча, спини, грудної клітини, живота, під час подій вказаних в описовій частинні постанови та способом продемонстрованим свідком ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_7 під час слідчих експериментів не виключається;
-показаннями експерта ОСОБА_12 , який в судовому засіданні підтвердив надані ним висновки судово-медичних експертиз №323, №478/323;
ІV. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.
Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно з положеннями статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. (ст.86 КПК України)
За змістом ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Згідно з вимогами цієї статті доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Аналізуючи вказані докази, надані стороною обвинувачення, показання ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що вони є належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України.
Доводи сторони захисту про наявність у них сумнівів щодо джерела обізнаності оперативного працівника про обставини кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_6 , та викладені у рапорті, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки обставини складання рапорту не є предметом судового розгляду, крім того, рапорт не є доказом у розумінні ст.84 КПК України.
Суд не погоджується, з твердженням захисту, що так-як протоколи впізнання за участю потерпілого та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , проведенні оперуповноваженим проведені за межами наданого доручення, вони є недопустимими доказами.
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом (ч.1 ст.86 КПК України).
Відповідно до ч.2 ст.40 КПК України, слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.
Та обставина, що в дорученні прямо не заначено на проведення таких слідчих дій, не є настільки істотним порушенням, яке б тягнуло за собою визнання такого доказу недопустимим.
Порядок пред`явлення особи для впізнання визначений статтею 228 КПК України. Судом не встановлено порушення вказаного порядку під час проведення таких слідчих дій, а отже, докази отриманий у встановленому порядку. Захисник на порушення вимог ст.228 КПК України або порушення фундаментальних прав і свобод обвинуваченого, внаслідок проведення впізнання, також не посилається.
Суд також визнає допустимим доказом слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_10 .. Твердження захисту, що під час досудового розслідування ОСОБА_10 не набув статусу свідка, суд вважає непереконливим.
Згідно ч.1 ст.65 КПК України, свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.
Вказаний свідок був допитаний судом за клопотанням сторони обвинувачення.
Зі змісту протоколу слідчого експерименту вбачається, що він складений слідчим у кримінальному провадженні, останнім дотримано вимог ст.240 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії.
Крім того, під час з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, сторона захисту не посилалась на те, що під час досудового розслідування допит вказаного свідка проведено оперуповноваженим, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості перевірити таке твердження при ухваленні вироку.
Суд визнає належним доказом - висновок службового розслідування, оскільки він містить інформацію, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, час, місце, події, тощо. Вказаний документ є письмовим доказом. Скасування наказу про накладення на обвинуваченого дисциплінарного стягнення не впливає на його належність як доказу.
Також, висновки судово-медичних експертиз у даному кримінальному провадженні є допустимими доказами, оскільки проведенні на підставі постанов слідчого, уповноваженою особою, яка попереджена про кримінальну відповідальність, і вказаний висновок відповідає вимогам ст.102 КПК України.
Як зазначив експерт, оскільки потерпілий був об`єктом дослідження, а не іншою особою, яка приймала участь під час проведення експертизи, ОСОБА_7 не мав підписувати наданий ним висновок. Суд погоджується, що КПК не вимагає наявності підпису ОСОБА_7 у висновку експерта.
Посилання сторони захисту щодо можливості визначення давності тілесних ушкоджень у потерпілого під час проведення експертизи, суд до уваги не приймає, оскільки у суду не має підстав ставити під сумнів компетенцію експерта. Крім того, сторона захисту не заявляла клопотань щодо проведення повторних, додаткових експертиз в даному кримінальному провадженні.
Суд приймає та кладе в основу свого висновку про винуватість ОСОБА_6 показання потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколи впізнання за їх участі, протоколи слідчих експериментів, висновки судово-медичної експертизи та речові докази відеозаписи з портативних відеореєстраторів, які прямо підтверджують перевищення обвинуваченим своїх прав та повноважень при затриманні потерпілого.
Інші викладені письмові докази, показання свідківОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підтверджують факт виконання обвинуваченим службових обов`язків 25.08.2024.
При цьому, суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_8 в частині, що обвинувачений не вчиняв дій, які ставляться йому у провину. Місце знаходження свідка під час вчинення протиправних дій відносно ОСОБА_7 , які були явними, здійснювались протягом певного проміжку часу, та реакції потерпілого на такі дії, дають підстави стверджувати, що свідок не міг не бачити таких дій. Зазначений висновок відповідає відеозапису.
Під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен керуватися, посадовою інструкцією, Конституцією України, Законами України, зокрема, ЗУ «Про Національну поліцію»
Відповідно до посадової інструкція інспектора взводу №2 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області, затверджена Наказом Департаменту патрульної поліції від 07.02.2024 за №282, з якою обвинувачений був ознайомлений, інспектор під час несення служби зобов`язаний: забезпечити стримане, доброзичливе, відкрите, уважне та ввічливе поводження, яке викликає в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати (2.4.4); контролювати свою поведінку, почуття, емоції, не дозволяти особистим симпатіям або антипатіям впливати на прийняття рішень та службову поведінку (2.4.8); поважати та дотримуватись прав та свобод людини і громадянина, обмежувати їх лише у спосіб та у випадках, що встановлені законом (2.4.16). В разі неналежного виконання своїх обов`язків інспектор несе кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 28 Конституції України, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Пунктами 1-3 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» за №580-VIII від 02.07.2015 (далі Закон), передбачено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Частини 1-4 ст.29 Закону, визначають, що поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам.
Частинами 1, 2 статті 42 Закону встановлено, що поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів . Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.
Згідно положень статті 43 Закону, поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.
Відповідно до статті 44 Закону, поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.
Аналіз вказаних нормативних актів, дій обвинуваченого, а саме наступ взутою ногою на шию потерпілого, в ситуації, коли ОСОБА_7 знаходився на підлозі із заведеним за спину руками, із одягненими на них кайданками, викручування рук потерпілого, нанесення ударів потерпілому ногою та руками біля будинку, вказують, що такі дії явно не відповідали обстановці та не були необхідними, оскільки потерпілий в ті моменти не становив загрозу, та носили характер насильства, що суперечить завданням правоохоронного органу, та явно перевищують межі наданих повноважень, посягають на права і свободи людини.
Доводи обвинуваченого, що на шию потерпілому він не ставав, спростовуються сукупністю вище викладених доказів, зокрема, і відеозаписом, яким зафіксовано такі дії. Згідно відеозапису, освітлення на місці події дозволяло ОСОБА_6 бачити куди він стає, відповідно, обвинувачений міг контролювати свої дії.
Місце знаходження обвинуваченого в момент коли він підіймав руки ОСОБА_7 до гори, а саме між стіною та головою потерпілого, виключало можливість підняття таким чином потерпілого на ноги, з положення в якому він перебував. Суд робить висновок, що такі дії обвинуваченого вказують, що вони вчинені саме з метою завдання потерпілому больових відчутів.
Також, суд констатує, що вид та інтенсивність застосування фізичної сили обвинуваченим до потерпілого, під час перебування на подвір`ї будинку АДРЕСА_5 , а саме удар ногою по тулубу, а після падіння ОСОБА_7 , нанесення декількох ударів руками по тулубу, є явно неадекватним та непропорційним заходом до особи, яка перебуває у кайданках з руками заведеними за спину, та є явним перевищенням влади.
Завдання таких ударів підтверджується відеозаписом та показаннями потерпілого.
Отже, сукупність досліджених судом доказів у своєму взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, і він винний у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Разом з цим, ОСОБА_6 обвинувачується, в тому, що 25.08.2024 року о 23.45 год., будучи працівником правоохоронного органу, вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, через відчинені вхідні двері забіг в приміщення коридору квартири АДРЕСА_4 , де завдав одного удару правим кулаком в область лівого ока ОСОБА_7 , від якого останній присів, а ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, наніс потерпілому ОСОБА_7 не менше трьох ударів взутою ногою в область тулуба. Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи свої неправомірні дії, обхопив тулуб ОСОБА_7 обома руками, витягнув останнього до під`їзду, де повалив його передньою частиною тулуба на підлогу.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, коли в ході судового розгляду винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведено.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Відповідно до приписів ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Обов`язок доказування покладений на прокурора (ст. 92 КПК України). Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.
Проте, суд вважає, що обвинувачення у цій частині поза розумним сумнівом не доведено.
Як встановлено судом, наряд поліції, в якому перебував ОСОБА_6 , прибув до місця події під час виконання своїх повноважень.
З відеозапису вбачається, що під час словесної суперечки між ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , останній демонстрував агресивну поведінку відносно поліцейських, включаючи нецензурну лайку, образи та погрози.
Згідно показань потерпілого, даних у судовому засіданні, він не пам`ятає, чи робив якісь рухи спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень в бік поліцейських.
Натомість, з показань обвинуваченого вбачається, що потерпілий під час словесної перепалки вдарив його ногою у пах. Такі висловлювання обвинуваченого зафіксовані на відеозаписі та підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_8 ..
За вказаної ситуації, в разі вчинення потерпілим зазначених дій, обвинувачений мав право застосувати фізичну силу до нього, відповідно до положень ст.44 Закону України «Про Національну поліцію» за №580-VIII від 02.07.2015, та затримати його.
Наявність вказаних неспростованих обставин, виключає доведеність вини ОСОБА_6 в цій частині обвинувачення поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим, обвинувачення в цій частині підлягає виключенню.
Оскільки, правомірність затримання ОСОБА_7 суд витлумачив на користь обвинуваченого, останній мав право, відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про Національну поліцію», на застосування до потерпілого спеціального засобу кайданки.
Враховуючи викладене, з обвинувачення підлягає виключенню кваліфікуюча ознака ч.2 ст.365 КК України «супроводжувалося застосуванням спецзасобів».
Також, відповідно до пред`явленого обвинувачення, на подвір`ї будинку №16 по вулиці Миру в м.Херсоні, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_7 два удари взутою ногою в область тулуба.
Проте, досліджені в судовому засіданні докази - показання потерпілого, відеозапис, доводять, що обвинувачений наніс ОСОБА_7 один удар ногою, у зв`язку з чим, обвинувачення в цій частині підлягає зміні.
V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
Обставини, які відповідно до ст.66, ст.67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлені.
VІ. Мотиви призначення покарання
Згідно зі ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, особу винного, який на обліку лікаря нарколога, психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується посередньо, вперше притягується до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання та приходить до висновку, що йому має бути призначено основне покарання в мінімальних межах санкції ч.2 ст.365 КК України та обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права.
Разом з цим, враховуючи наслідки протиправних дій, характер дій обвинуваченого, який не дав критичної оцінки своїм діям, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства.
На думку суду, визначений розмір покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Крім того, враховуючи, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин у сфері службової діяльності, суд вважає необхідним у відповідності до ст.54 КК України, позбавити ОСОБА_6 , який має спеціальне звання «старший лейтенант поліції», цього спеціального звання, як такого, що несумісне з його протиправною діяльністю.
VIІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.06.2025 відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід особисте зобов`язання, який суд вважає доцільним залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Відповідно до ст.124 КПК України, речові докази DVD-R диски з відоеозаписом необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_6 спеціального звання «старший лейтенант поліції».
Запобіжний захід у вигляді особисте зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права рахувати з моменту відбуття ОСОБА_6 основного покарання.
Речові докази DVD-R диски з відоеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Херсонського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Херсонський міський суд Херсонської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1