ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи у кримінальному провадженні за №0000608 від 20.07.2025 р. за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 липня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 липня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС п`ятого відділу (з дислокацією у місті Чернівцях) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 20 вересня 2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 450 000 гривень.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 окремі обов`язки, які передбачені у ч.5 ст.194 КПК України.

ЄУНСС:727/9201/25

НП: 11-сс/822/202/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_1

Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 липня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 .

Уважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв?язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду.

Стверджує, що слідчим суддею не були досліджені докази сторони обвинувачення та сторони захисту, а тому посилання на такі докази є необґрунтованими та незаконними.

Уважає, що клопотання подане неуповноваженою згідно з КПК України особою та розглянуте слідчим суддею за участю прокурора без належних повноважень.

Зазначає і те, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, а слідчим суддею не обґрунтовано існування таких ризиків.

Також, на думку апелянта, слідчим суддею не враховано те, що підозрюваний ОСОБА_7 має міцні соціальні зв?язки, постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем роботи, має відзнаки та подяки, одружений, на його утриманні перебуває вагітна дружина, яка не працює.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги, думку захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, міркування прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Так, апеляційним судом встановлено, що п`ятим відділом (з дислокацією у місті Чернівцях) Територіального управління ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000608 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яким 23 липня 2025 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у його вчиненні.

24 липня 2025 року старший слідчий в ОВС п`ятого відділу (з дислокацією у місті Чернівцях) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , яке того ж дня ухвалою слідчого судді було задоволено.

Відповідно до матеріалів провадження, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17 липня 2025 року, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду оперуповноваженого Фастівського МРВ Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області, тим самим являючись службовою особою зазначеного правоохоронного органу, будучи достовірно обізнаний про те, що в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, а також оголошено та проводиться загальна мобілізація, у зв`язку з чим діють обмеження щодо виїзду за межі України чоловіків віком від 18 до 60 років, які є громадянами України, усвідомлюючи свої службові повноваження, своє становище та пов`язані з цим можливості, з особистих злочинних корисливих мотивів і мети незаконного збагачення, вирішив протиправно збагатитися шляхом сприяння в організації незаконного переправлення третіх осіб через державний кордон України.

Зокрема, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17 липня 2025 року, ОСОБА_7 під час спілкування за допомогою мобільного телефону з невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_10 », дізнавшись про наміри громадян ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виїхати за межі території України, повідомив, що за грошові кошти може допомогти з вирішенням вказаного питання, тобто сприяти в організації незаконного переправлення громадян України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 через державний кордон з України до Молдови чи до Румунії.

При цьому, в ході спілкування, що відбувалось між невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_10 », ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , « ОСОБА_10 » наголосив, що організація незаконного переправлення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 через державний кордон України коштуватиме орієнтовно 13500 доларів США, які необхідно буде перерахувати на крипто-гаманець, наданий « ОСОБА_14 » та останній запевнив у позитивному результаті за умови надання йому озвученої суми коштів.

Так, виконуючи вказівку « ОСОБА_15 » 17.07.2025 близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перерахували з персонального акаунту ОСОБА_11 з використанням кріптобіржи «Binance» на адресу крипто-гаманця, наданого « ОСОБА_14 », грошові кошти в сумі 22 000 USDT, що дорівнює 22 000 доларів США, з яких 9900 доларів США (USDT) належали ОСОБА_11 , а 12100 доларів США (USDT) належали ОСОБА_12 . Того ж дня, 17.07.2025 ОСОБА_13 перерахував з власного акаунту на адресу крипто-гаманця, наданого « ОСОБА_14 », грошові кошти в сумі 13500 USDT, що дорівнює 13 500 доларів США.

У подальшому, в невстановленому місті та невстановлений час, але не раніше 15 години 17.07.2025 невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_10 », перебуваючи в м. Києві, перевела вищевказані грошові кошти в готівкові у загальній сумі 35 500 доларів США та частину з них в розмірі 27 000 доларів США, розділивши на 3 пачки по 90 купюр номіналом 100 доларів США, передала їх ОСОБА_7 в якості оплати за безпосереднє переправлення громадян України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 через державний кордон з України до Молдови чи до Румунії.

Надалі, з метою виконання спільного злочинного наміру ОСОБА_7 та « ОСОБА_15 », спрямованого на організації незаконного переправлення громадян України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 через державний кордон з України до Молдови чи до Румунії, ОСОБА_7 , повідомивши про спільний злочинний намір, залучив ОСОБА_16 , який мав забезпечити транспортним засобом для безперешкодного переміщення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з м. Вінниця до місця незаконного перетину державного кордону України.

19.07.2025, будучи військовослужбовцем Служби безпеки України, та перебуваючи на посаді оперуповноваженого Фастівського МРВ Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області, ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, з особистих злочинних корисливих мотивів і мети незаконного збагачення, в порушення вимог Конституції та й іншого законодавства України, про яке останній достовірно був обізнаний, сприяв невстановленій особі на ім`я « ОСОБА_10 », діючи за попередньою змовою з останнім та з ОСОБА_16 , в організації незаконного переправлення громадянин України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , виконуючи спільний злочинний намір, зокрема доставив на автомобілі марки «Volkswagen Phaeton», д.н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), з використанням оперативного талону сер. № НОМЕР_3 на автомобіль «Volkswagen Phaeton» номер кузова НОМЕР_2 , який зобов`язує органи та підрозділи Національної поліції України забезпечити безперешкодний проїзд без перевірки водія, пасажирів, документів, вантажу і транспортного засобу, з м. Вінниця від будинку, де тимчасово проживали ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , що за адресою: м. Вінниця, вул. 600-річчя, ЖК «Лісопарковий», до місця незаконного перетину державного кордону України в Чернівецькій області вищевказаних вказаних осіб. При цьому, на початку руху, з м. Вінниця за кермом автомобіля марки «Volkswagen Phaeton», д.н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ) перебував ОСОБА_16 та здійснював рух в напрямку Чернівецької області, ОСОБА_7 перебував у вказаному автомобілі на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 перебували на задньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля. В подальшому під час руху, приблизно за пів години до зупинки на контрольному пункту «Новодністровськ», ОСОБА_16 та ОСОБА_7 помінялись місцями, при цьому ОСОБА_7 пересів за кермо автомобіля марки «Volkswagen Phaeton», д.н.з. НОМЕР_1 , а ОСОБА_16 на передне пасажирське сидіння, на продовжили рух в попередньо визначеному напрямку.

19.07.2025 близько 19 год. 30 хв., на ділянці дороги Т-0211 «Вербовець-Новоднястровськ-Білоусівка», на околиці м. Новодністровськ Чернівецької області, на виїзді з дамби Дністровської ГЕС в напрямку м. Новодністровськ, на відстані 15 км до державного кордону України, оперативними співробітниками ПОРВ (з м.д. АДРЕСА_1 ) НОМЕР_4 прикордонного загону спільно з ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_4 прикордонного загону, був зупинений транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen Phaeton», д.н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), під керуванням ОСОБА_7 , який діючи разом із ОСОБА_16 , за попередньою змовою з невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_10 », доставив у вказану місцевість громадян України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з метою незаконного переправлення останніх через державний кордон України чим припинено протиправну діяльність ОСОБА_7 , ОСОБА_16 та невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_10 ».

Наведені вище обставини підтверджуються долученими стороною обвинувачення до клопотання копіями, зокрема, повідомленням співробітників ПОРВ 31 Прикордонного загону від 19.07.2025 про виявлення кримінального правопорушення; протоколом огляду місця події від 20.07.2025 року; допитами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які надали показання щодо обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення; іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України.

Доводи сторони захисту про те, що клопотання подане неуповноваженою особою та розглянуте слідчим суддею за участю прокурора без належних повноважень, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами судового провадження.

Що стосується встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то такі знайшли своє підтвердження та об`єктивно існують, а тому задля їх попередження необхідно застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, при цьому доводи захисника про недоведеність ризиків апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч.1 ст.177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому. А тому слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Апеляційним суд погоджується із висновками слідчого судді про існування ризику переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі.

Оцінюючи існування вказаного ризику, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім цього, відповідно до практики ЄСПЛ, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Також, зважаючи на встановлені досудовим розслідуванням обставини, існує ризик того, що, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні або ж перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, існування вказаних ризиків у сукупності з даними про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у період дії на території України воєнного стану, вказують на наявність підстав для застосування щодо нього найсуворішого запобіжного заходу та спростовують твердження захисника про відсутність ризиків у даному кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, прийняте слідчим суддею не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці ЄСПЛ, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв?язки, постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем роботи, має відзнаки та подяки, одружений, на його утриманні перебуває вагітна дружина, яка не працює, враховані апеляційним судом, проте, на переконання колегії суддів, такі не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують його висновки про обґрунтованість висунутої підозри та існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Аналізуючи рішення слідчого судді у частині альтернативного виду запобіжного заходу у вигляді застави, то, на думку колегії суддів, такий визначено у відповідності до ст.182 КПК України, у розмірі, який гарантуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі її внесення.

Підстав вважати визначений розмір застави непомірним, у колегії суддів немає, виходячи з практики ЄСПЛ, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, підсумовуючи викладене, підстав для скасування рішення слідчого судді немає, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 176-178, 183, 194, 197, 407, 422 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 липня 2025 року про застосування щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3