ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №488/698/18
Провадження №1-кп/477/81/25
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

01 травня 2025 року Вітовський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002917, відносно

ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002917, відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.

13 березня 2025 року від прокурора ОСОБА_4 надійшло клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки наявні ризики передбачені пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків прокурором обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 не має постійного місця проживання у м. Миколаєві, міцних соціальних зв`язків, легального джерела доходів, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. На думку прокурора поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 після зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, що виразилась в неявках у судове засідання без поважних причин, свідчить про його намір уникнення від покарання. Також, у провадженні Корабельного та Центрального районних судів м. Миколаєва перебувають на розгляді кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні ним злочинів, а інкриміноване у вказаному кримінальному провадженні правопорушення ОСОБА_3 вчинив, перебуваючи у статусі обвинуваченого, що свідчить про те, що навіть викриття злочинної поведінки не зупиняє його від вчинення нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 , з позицією якого погодився його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання, вказував, що не з`явився в судові засідання через стан здоров`я, а лікування проходив вдома, заяв до суду не писав, адвоката не уповноважував від його імені писати заяви до суду.

Адвокат ОСОБА_6 також вказував, що підстави неявки у судові засідання під час дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту були поважними, адвокат ОСОБА_7 не був уповноважений обвинуваченим звертатися до суду з письмовими заявами, в яких вказувати те, що обвинувачений хворів та в наступне судове засідання надасть підтверджуючі документи. Вважав, що клопотання прокурора необґрунтоване й через те, що обвинувачений протягом 2025 року вчасно прибуває до суду, що свідчить про відсутність будь-яких ризиків.

Заслухавши позиції прокурора, обвинуваченого та його захисника, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по вказаним матеріалам, суд установив наступне.

Ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 13 грудня 2017 року на стадії досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний у виді тримання під вартою.

Згідно вказаної ухвали ОСОБА_3 затриманий в порядку статті 208 КПК України о 17.51 годині 11 грудня 2017 року.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2018 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалася, в тому числі, ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 29 червня 2021 року строком до 27 серпня 2021 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 серпня 2021 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 18 жовтня 2021 року, дія якого неодноразово продовжувалася, в тому числі, ухвалою суду від 09 листопада 2022 року до 07 січня 2023 року, ухвалою суду від 21 грудня 2022 року до 18 лютого 2023 року включно.

Підставою для обрання такого запобіжного заходу та продовження його дії стало наявність ризиків вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення та переховування його від суду.

Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою змінено на запобіжний захід у виді домашнього арешту, який продовжено ухвалами суду від 06 квітня 2023 року на 60 днів до 04 червня 2023 року, від 01 червня 2023 року до 30 липня 2023 року, від 27 липня 2023 року до 24 вересня 2023 року, від 20 вересня 2023 року до 18 листопада 2023 року, від 16 листопада 2023 року до 14 січня 2024 року включно, від 10 січня 2024 року до 09 березня 2024 року, від 28 лютого 2024 року до 27 квітня 2024 року включно.

Прокурором 23 квітня 2025 року подано клопотання про продовження дії раніше застосованого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді домашнього арешту.

Судове засідання, в тому числі, по розгляду клопотання прокурора від 23 квітня 2025 року призначено на раніше узгоджену з учасниками справи дату - 24 квітня 2025 року.

У судове засідання 24 квітня 2025 року обвинувачений та його захисник не з`явилися. Від захисника адвоката ОСОБА_7 надійшла телефонограма, про те, що обвинувачений ОСОБА_3 продовжує хворіти та докази хвороби надасть в наступному судовому засіданні.

Через неявку в судове засідання обвинуваченого та його захисника клопотання прокурора не розглянуто, строк дії запобіжного заходу не продовжений.

В подальшому протягом 2024 року обвинувачений та його захисник у судові засідання не з`являлися, 11 листопада 2024 року від захисника надійшла заява, в якій повідомлено про поважність неприбуття у судові засідання обвинуваченим через його хворобу.

Протягом 2025 року судовий розгляд призначався на 21 січня 2025 року, 24 лютого 2025 року, 13 березня 2025 року, 10 квітня 2025 року.

У вказаний час в судові засідання обвинувачений ОСОБА_3 прибував вчасно.

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 протягом 2025 року вчасно прибуває у судові засідання, то така його процесуальна поведінка є належною та нівелює наявність такого ризику як переховування від суду, що передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

При цьому, суд бере до уваги пояснення адвоката ОСОБА_5 про те, що із заявами про відкладення розгляду справи у 2024 році та про зобов`язання щодо надання доказів поважності неприбуття, звертався захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 , який в порядку визначеному КПК України зобов`язаний був надавати обвинуваченому кваліфіковану правову допомогу та усувати прогалини в знанні права обвинуваченим.

Щодо існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, що передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, суд зазначає таке.

Під час застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовженні, судом було встановлено, що в провадженні Корабельного та Центрального районних судів м. Миколаєва перебувають на розгляді кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні ним злочинів, а інкриміноване у вказаному кримінальному провадженні правопорушення ОСОБА_3 вчинив, перебуваючи у статусі обвинуваченого, що свідчить про те, що навіть викриття злочинної поведінки не зупиняє його від вчинення нових злочинів.

Разом з цим, за наявності вказаного ризику суд ухвалою від 13 лютого 2023 року змінив обвинуваченому ОСОБА_3 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, який діяв до 27 квітня 2024 року включно.

Відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це.

Як зазначено вище, протягом 2025 року обвинуваченим ОСОБА_3 не порушувались обов`язки щодо прибуття за викликом до суду.

Станом на день розгляду цього клопотання суд не знаходить підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважає, що клопотання прокурора є передчасним.

Керуючись статтями 177-178, 183, 194, 196, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Вітовський районний суд Миколаївської області.

СУДДЯ ОСОБА_8