Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3505/25
Номер провадження 1-кс/711/933/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000381 від 10.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мліїв, Городищенського району, Черкаської області, українця, громадянина України, сержанта резерву 2 резервного взводу 12 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого на тимчасовому обліку у військовій частині НОМЕР_2 , у зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді із клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з утриманням останнього в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», із можливістю внесення застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 , будучи солдатом військової частини НОМЕР_1 , яку 06.01.2024 самовільно залишив та якого 27.02.2025 було доставлено до військової частини НОМЕР_3 на підставі бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 11 травня 2024 року № 7038 та розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 08 травня 2024 року № 6837, де відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.02.2025 № 61 останнього зараховано на тимчасовий облік до вказаної військової частини.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про Збройні Сили України», особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України провадять свою діяльність на засадах вірності конституційному обов`язку та військовій присязі; верховенства права, законності та гуманності, поваги до людини, її конституційних прав і свобод; виховання військовослужбовців на патріотичних, бойових традиціях Українського народу, додержання військової дисципліни.

Відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння,

Відповідно до ст.ст.1, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зокрема зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст.ст.49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відповідно до ст.26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім цього, відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Згідно з положеннями статей 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктам, на яких поширюється дія цього Закону забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

24.02.2022 російська федерація здійснила відкриту агресію проти України, у зв`язку з чим, з моменту видання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022 на території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 почав діяти воєнний стан, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та який триває по теперішній час.

З метою виконання доручення Головнокомандувача Збройних Сил України та доручення начальника Черкаської обласної військової адміністрації від 11.03.2022 року № 13-Д та на виконання наказу управління охорони здоров`я Черкаської обласної військової адміністрації від 12.03.2022 № 987/02/12-01-18 Наказом комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» від 14 березня 2022 року № 71 «Про створення військово-лікарської комісії в КНП «ЧОПЛ ЧОР» затверджено Положення про військову лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Відповідно до I розділу Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

- медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - EMIT), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами І-ІІ груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

- установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Відповідно до ІІ розділу Положення для проведення військово-лікарської експертизи в КНП «ЧОПЛ ЧОР» створена позаштатна військово-лікарська комісія (далі - ВЛК). ВЛК приймають постанови.

Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови ВЛК обов`язкові до виконання.

ВЛК (ЛЛК) призначаються у складі голови, заступника голови, членів комісії (не менше ніж три лікаря) і секретаря з середньою медичною освітою. До складу ВЛК (ЛЛК) можуть призначатися лікарі інших спеціальностей. Документи ВЛК в КНП «ЧОПЛ ЧОР» скріплюються гербовою печаткою закладу.

Названі етапи є логічно послідовними та взаємодоповнюючими, а кожен із суб`єктів, який має безпосередній стосунок до їх реалізації, виконує та здійснює контроль (керує) за певною ділянкою роботи, наслідком якої є створення конкретного медичного документа (групи документів), який має юридичне значення та створює передумови для проходження наступного етапу.

Враховуючи вище викладене, лікарі, які входять до складу військово-лікарської комісії в комунальному некомерційному підприємстві «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» наділені функціями представників влади за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, тобто останні також є службовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Незважаючи на це, ОСОБА_4 , будучи зарахованим на тимчасовий облік до військової частини НОМЕР_2 , будучи обізнаним про можливі шляхи звільнення від призову на військову службу під час мобілізації за станом здоров`я, маючи досвід та службові зв`язки, що надають можливість у сприянні та впливі на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави, у супереч положень чинного законодавства, діючи з прямим умислом, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

20.03.2025 близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи біля супермаркету «Файномаркет», за адресою: вул. 2-го Українського фронту, 36б в м. Черкаси, зустрівся з ОСОБА_4 .

Під час розмови, ОСОБА_8 розповів ОСОБА_4 про наміри звернутися до ТЦК та СП, у зв`язку із закінченням строку дії відстрочки від призову під час мобілізації, нащо ОСОБА_4 зазначив, що в такому разі ОСОБА_8 , у разі його призову, відправлять до бойової частини, котра перебуває в зоні проведення активних бойових дій. В цей же час, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що він проходить військову службу в Черкаській області, та він може посприяти вирішити питання щоб ОСОБА_8 , у разі його призову, залишився нести службу в Черкаській області та повідомив, що має знайомих в КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня», які можуть виготовити та видати медичні документи про те, що ОСОБА_8 перебуває на обліку у лікаря психіатра, що в свою чергу вплине на прийняття рішення про визнання його придатним до військової служби у частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ тощо, тобто в підрозділах, які безпосередню участі в бойових діях не приймають, та висунув ОСОБА_8 вимогу про необхідність передачі йому копії паспорту ОСОБА_8 , для початку процедури виготовлення медичних документів разом із грошовими коштами у розмірі 2 000 доларів США за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими видавати вищезазначені медичні документи.

Далі, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_4 , звернувся до працівників Управління Служби безпеки України в Черкаській області з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення та почав діяти під контролем правоохоронних органів.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом на одержання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, зокрема із числа лікарів, які мають право видавати медичні документи в КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня», з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про незаконність своїх дій, в період часу з 20.03.2025 по 22.04.2025, під час телефонних розмов з ОСОБА_8 та під час безпосередньої зустрічі, яка мала місце 16.04.2025 на зупинці громадського транспорту біля будинку № 8, за адресою: вул. 2-го Українського фронту, буд. 36б в м. Черкаси, запевняв ОСОБА_8 , що за надання йому неправомірної вигоди в розмірі 2 000 доларів США, останній допоможе «позитивно» вирішити питання щодо виготовлення та видачі лікарями КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» документів про те, що ОСОБА_8 перебуває на обліку у лікаря психіатра, що в свою чергу вплине на прийняття рішення про визнання його придатним до військової служби у частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ тощо, тобто в підрозділах, які безпосередню участі в бойових діях не приймають, нащо ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохоронних органів погодився.

Так, 20.03.2025 о 17 год. 08 хв., на виконання вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_8 відправ через інтернет месенджер «Viber» скріншот паспорту громадянина України з «ЄДокумент» на абонентські номери НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , якими користується ОСОБА_4 .

У подальшому, 22.04.2025 о 14 год. 55 хв., перебуваючи у заздалегідь визначеному ОСОБА_4 місці, біля супермаркету «Файномаркет», за адресою: вул. 2-го Українського фронту, 36-б в м. Черкаси, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, на раніше висловлену ним вимогу, одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) доларів США, які 22.04.2025, встановленим порядком працівниками правоохоронних органів були вручені ОСОБА_8 для документування протиправної діяльності ОСОБА_4 , зокрема, в якості оплати щодо вчинення обіцяних дій та реалізації неправомірних намірів ОСОБА_4 , а саме за виготовлення та видачу лікарями КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» документів про перебування ОСОБА_8 на обліку у лікаря психіатра, що в свою чергу вплине на прийняття рішення про визнання його придатним до військової служби у частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ тощо, тобто в підрозділах, які безпосередню участі в бойових діях не приймають, шляхом впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, використовуючи свої дружні стосунки з останніми.

У подальшому, 22.04.2025 о 14 год. 58 хв., одразу після отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення, його протиправна діяльність була припинена, а зазначені грошові кошти в сумі 2 000 доларів США, вилучено.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення вимог у порушення вимог ст.ст.11, 16, 49, 115, 116, 216, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, близько 14 год. 58 хв., біля супермаркету «Файномаркет», за адресою: вул. 2-го Українського фронту, 36-б в м. Черкаси, одержав неправомірну вигоду для себе в сумі 2 000 доларів США за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, з числа лікарів КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» щодо виготовлення та видачу останніми документів про перебування ОСОБА_8 на обліку у лікаря психіатра, що в свою чергу вплине на прийняття рішення про визнання ОСОБА_8 придатним до військової служби у частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ тощо, тобто в підрозділах, які безпосередню участі в бойових діях не приймають.

За вказаних обставин ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Відповідно до п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» суд вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

23.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, а саме: в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

Згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.369-2 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог п.1 ч.2 ст.132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Враховуючи, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється слідчими відділу СУ ГУНП в Черкаській області, подане клопотання підсудне Придніпровському районному суду м. Черкаси.

З огляду на кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 його особу та інші обставини існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших невстановлених осіб у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

Згідно вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 згідно ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

1. Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 має високий ступінь суспільної небезпеки, так як скоєно в умовах правового режиму воєнного стану військовослужбовцем в порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також, ОСОБА_4 являється особою, яка самовільно залишила військової частини НОМЕР_1 . Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Крім цього, запобіжний захід застосовується для того, щоб підозрюваний (обвинувачений) не перешкоджав компетентному органу в перевірці обставин, які можуть свідчити про вчинення злочину. Отже, на момент повідомлення особі про підозру існує лише припущення щодо її винуватості, для обґрунтування або спростування якого триває процедура збирання доказів.

За таких умов застосування будь-якого запобіжного заходу, а особливо тримання під вартою, потребує особливої уваги з боку слідчого судді (суду) та обов`язкового переосмислення цього запобіжного заходу з боку громадськості.

Відповідно до положень ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, на сьогоднішній день наша країна переживає один з найскладніших періодів в історії, коли питання незалежності та суверенітету перебуває на вустах у кожного свідомого громадянина та патріота, коли військовослужбовці приймають участь в стримані збройного агресії збройних сил російської федерації, захищають незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від збройної агресії ворога, однак дії, які кваліфікуються ОСОБА_4 є аморальними та викликають реальний суспільний резонанс. Такі дії свідчать про відсутність стимулюючих засобів запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, оскільки впродовж останнього часу на території України в засобах масової інформації щомісячно затримуються військовослужбовці, посадовці територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, ВЛК, МСЕК тощо під час отримання неправомірної вигоди.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тим паче в умовах правового режиму воєнного стану.

При цьому, слід врахувати, що дії ОСОБА_4 вчинені в умовах воєнного стану з корисливих мотивів, що для нашого сьогодення (стану війни) є неприпустимим та аморальним. Усвідомлюючи резонансність вказаної справи, настання можливої відповідальності, останній, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також переховуватись від суду на її території.

У разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється останній, і призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованих діянь, (санкція ч.3 ст.369-2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років) це може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також слід врахувати, що останній у період з 06.01.2024 самовільно залишив місце несення служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

2. Знищення, приховання або спотворення документів, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки на даний час органом досудового розслідування, не отримано інформації, з військової частини за місцем проходження ОСОБА_4 військової служби, так із КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради», про видачу медичних документів.

У разі, якщо ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування перебуватиме на волі, у випадку звернення до вказаних державних установ, у володінні яких повинні знаходитися ці документи та інформація, існуватиме реальна загроза їхньої заміни та/чи знищення, передачі іншим особам, сповіщення осіб, зокрема осіб, які мають відношення до вказаних документів, а також вжиття ними заходів щодо їх приховування, у зв`язку з чим, існує нагальна потреба у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3. Також, незаконного впливу на інших осіб, в тому числі свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Зокрема, з урахуванням вказаних обставин існує ризик незаконного впливу на інших осіб, в тому числі свідків у цьому ж кримінальному провадженні зокрема на:

* свідка (заявника) ОСОБА_8 від якого отримав неправомірну вигоду у розмірі 2000 доларів США, які встановленим порядком працівниками правоохоронних органів були вручені ОСОБА_8 для документування протиправної діяльності фігуранта, у зв`язку з тим, що на даний час є реальні підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може на нього незаконно впливати, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження;

* свідка ОСОБА_9 який був учасником в якості понятого під час затримання в порядку ст.208 КПК України, у зв`язку з чим, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може на нього незаконно впливати, шляхом вмовляння, підкупу та/або застосуванням погроз, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження;

* свідка ОСОБА_10 який був учасником в якості понятого під час затримання в порядку ст.208 КПК України, у зв`язку з чим, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може на нього незаконно впливати, шляхом вмовляння, підкупу та/або застосуванням погроз, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження;

* посадових осіб КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради», на яких в своїх розмовах посилався ОСОБА_4 , як на осіб, які допоможуть підготувати необхідні вищезазначені документи.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, який передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні.

Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту полягає в тому, що перебуваючи за адресою свого проживання, фактично матиме можливість спілкуватися зі свідками у цьому кримінальному провадженні, що в свою чергу унеможливить здійснення належного контролю за його поведінкою, також останній фактично весь свій час матиме можливість безконтрольно спілкуватися, в тому числі за допомогою телефонних засобів зв`язку, як зі свідками, так і з іншими невстановленими на даний час посадовцями КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради», що об`єктивно може зашкодити встановлення істини у цій справі, оскільки останні можуть бути причетні до його вчинення.

Інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, у даному випадку не спроможні забезпечити належну поведінку підозрюваного, оскільки, така особа завжди матиме змогу ухилитися від слідства та суду, перешкодити встановленню істини у справі та продовжувати займатися злочинною діяльністю, з урахування вище викладених обставин.

Також слід врахувати, що останній у період з 06.01.2024 самовільно залишив місце несення служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, тому у даному випадку, наявні обставини вказують на те, що останній зможе покинути місце проживання, з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У зв`язку з вище викладеним та недопущення повторення вчинення кримінального правопорушення, слідство приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, у разі задоволення клопотання, при обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, слідчий вважає за доцільне, з урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, беручи до уваги, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується вчинено з корисливих мотивів в умовах воєнного стану, визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн.

Саме такий розмір застави, на думку органу досудового розслідування, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваного ОСОБА_4 бажання будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Разом з тим, у разі внесення застави, просить покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- заборонити спілкування зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також із лікарями КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради», в частині, що стосується обставин і подій даного кримінального провадження.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та пояснив, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000381 від 10.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України. В даному провадженні 23.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, а саме: в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди. Згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.369-2 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі. Тому просить задовольнити клопотання та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з утриманням останнього в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», із можливістю внесення застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн.

Захисник адвокат ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 не заперечували проти встановлених фактів та необхідності застосування запобіжного заходу, однак просили врахувати особу, проживання сім`єю, утримання дітей, визнання вини та обмежитися цілодобовим домашнім арештом.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Надаючи оцінку обґрунтованості підозри, слідчий суддя звертає увагу, що «обґрунтована підозра» у вчинені кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. (рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»)

При цьому, слідчий суддя, на даному етапі провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На підставі розумної оцінки сукупності наданих доказів, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні зв`язок ОСОБА_4 з обставинами та подіями розслідуваного кримінального правопорушення існує, та з урахуванням сукупності наданих доказів, слідчий суддя вбачає причетність ОСОБА_4 до подій розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, та обґрунтованість врученої підозри на даній стадії кримінального провадження, що є однією із складових для застосування запобіжного заходу, який забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також убезпечить існуючі ризики.

Слідчий суддя звертає увагу, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України та встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З урахуванням досліджених в судовому засіданні обставин кримінального провадження, вагомість наданих доказів та їх взаємозв`язок, а також характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 (має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2012 та 2023 років народження, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався), слідчий суддя прийшов до висновку, що зазначені слідчим та прокурором ризики не є винятковими та не виправдовують застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Також варто врахувати при обрані запобіжного заходу і поведінку підозрюваного, визнання вини, погодження на співпрацю із слідством, часткове погодження із доводами клопотання та необхідності застосування запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 та ч.6 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим чи прокурором обґрунтування клопотання.

На думку слідчого судді запобігти існуючим ризикам у цьому кримінальному провадженні можливо шляхом застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до положень ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення та характеризуючих даних про особу підозрюваного, існуючі ризики у даному кримінальному провадженні можливо убезпечити, шляхом застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло, з покладенням відповідних забезпечувальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, які на переконання слідчого судді зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків на даній стадії досудового розслідування.

Разом з цим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 про те, що у разі невиконання покладених на нього слідчим суддею обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст.202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 181, 186, 193-194, 196, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000381 від 10.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, без дозволу прокурора та/чи слідчого в межах строку досудового розслідування, тобто до 20.06.2025, включно.

Відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- заборонити, без дозволу слідчого, прокурора та/або суду спілкування зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також із лікарями КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради», в частині, що стосується обставин і подій даного кримінального провадження.

- у разі наявності, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали до 20 червня 2025 року, включно.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що залишення підозрюваним місця свого проживання у встановлений слідчим суддею час, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану.

В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_4 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебуванні останнього в укритті.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити працівникам СУ ГУНП в Черкаській області.

Копію даної ухвали вручити підозрюваному, слідчому, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурору та начальнику ГУ НП в Черкаській області, - для відому та виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі її оскарження, після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 28.04.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_1