Провадження №: 1-кс/755/1107/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0004096 від 06.12.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва, з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0004096 від 06.12.2023 року.

Мотивуючи клопотання, адвокат ОСОБА_3 посилається на те, що Дніпровським УП ГУНП в м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004096 від 06.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Разом з тим, адвокат посилається на те, що ОСОБА_5 , з 28 грудня 2022 року є власником легкового автомобіля марки «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 , із номером шасі НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та договором купівлі - продажу 8045/2022/3575216 від 28.12.2022 року.

Вищезазначений автомобіль був придбаний ОСОБА_5 на законних підставах у тієї особи, яка здійснювала її продаж. Станом на день укладення договору купівлі-продажу та перереєстрації автомобіля в грудні 2022 року, вищевказаний автомобіль у жодних розшуках не перебував і у ОСОБА_5 , як у покупця відносно цього автомобіля не було жодних сумнівів у законності його придбання, оскільки у органах реєстрації не було жодних питань до продавця.

В подальшому, на протязі всього 2023 року, придбаний автомобіль був у користуванні ОСОБА_5 та у користуванні інших осіб з її дозволу. На протязі всього часу користування цим автомобілем, ніхто не оспорював її право власності на вказаний автомобіль.

06 січня 2024 року під час огляду місця події по вул. Семена Палія у м. Одеса, де знаходився автомобіль марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вперше дізналася від слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , що її автомобіль марки «Hyunday Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 буде вилучено у кримінальному провадженні за №0004096, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, оскільки він знаходиться у розшуку і на нього накладено арешт ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 січня 2024 року (справа №755/20006/23, провадження №1-кс/755/4140/23).

Після вилучення, вищевказаний автомобіль було доставлено на зберігання на територію штрафного майданчику по вул. Аеропортівській у м. Одеса.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_7 від 15.02.2024 року (справа № 755/20006/23; провадження № 1-кс/755/472/24) було частково задоволено клопотання про скасування арешту - та скасовано арешт на автомобіль марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , із номером шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 - в частині заборони користування.

В ході судового розгляду клопотання про скасування арешту на автомобіль, слідчим суддею було встановлено те, що станом на 15.02.2024 року жодній особі не було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні; та щодо арештованого автомобіля необхідно провести судову автотоварознавчу експертизу.

В подальшому, на виконання вищевказаної ухвали слідчого судді від 15.02.2024 року (справа №755/20006/23; провадження № 1 -кс/755/472/24), на підставі постанови слідчого від 22.02.2024 року про визнання та приєднання до матеріалів речових доказів, арештований автомобіль марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , було передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 .

Після отримання власником на зберігання арештованого автомобіля, вказаний автомобіль надавався власником для огляду експертам під час проведення автотоварознавчої експертизи, яка була завершена до 30.04.2024 року, про що слідчий повідомив представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8

17 жовтня 2024 року під час розгляду слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_9 клопотання про скасування арешту на вищевказане авто (справа №755/20006/23, провадження № 1-кс/755/3293/24) прокурором було надано ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 17.10.2024 про відкриття провадження у справі №523/16488/24 «провадження №2/523/6103/24) за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Саме наявність цієї цивільної справи стало підставою для відмови у задоволенні клопотання про скасування арешту на автомобіль у справі №755/20006/23 (провадження № 1- кс/755/3293/24).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2025 року у справі №523/16488/24 (провадження № 2/523/790/25), яке набуло законної сили 11 березня 2025 року, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Зокрема у мотивувальній частині цього рішення суд прийшов до наступних висновків:

«... судом встановлена добровільна передача ОСОБА_10 , належного йому автомобіля ТОВ «КАРС ІНВЕСТ ЛІЗИНГ» разом із ключами та реєстраційними документами на підставі договору оренди, а також з урахуванням особливостей правового режиму транспортного засобу як рухомого майна, наявні підстави для висновку, що автомобіль вибув із володіння ОСОБА_10 , з його волі та не підлягає витребуванню у добросовісного набувача.

Виникнення права на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 cт. 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Передання власником в користування іншій особі транспортного засобу не вважається вибуттям транспортного засобу з володіння власника (особи, якій він передав майно у користування) поза волею в розумінні положень п.3 ч. 1 cт. 388 ЦК України.

Власник речі (у цьому випадку автомобіля) повинен нести ризик обрання контрагента, який може своєю недобросовісною поведінкою позбавити його права на витребування своєї речі. У такому разі власник може захистити своє право шляхом звернення з позовом про відшкодування збитків до особи, якій він передав річ у користування і володіння, оскільки спірне майно вибуло з його власності з його волі, а тому правовий механізм, передбачений вимогами cт. 388 ЦК України, застосуванню до спірних правовідносин не підлягаєм

Відповідно до ч. 1 cт. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано».

У зв`язку з наведеним, адвокат ОСОБА_3 вважає, що станом на момент звернення до суду з даним клопотанням про скасування арешту, що в подальшому відпала потреба у накладені арешту на автомобіль ОСОБА_5 , оскільки даним арештом безпідставно порушуються права ОСОБА_5 як власника автомобіля марки «Hyunday Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки на момент придбання вказаного автомобіля вона цілком була впевнена, що купує його у законного власника, і у неї не було жодних підстав та сумнівів щодо незаконного перебування цього автомобіля у власності продавця, оскільки жодних даних про його розшук, арешт чи які-небудь наявні судові спори, органам реєстрації не було відомо. Разом з тим, в ході досудового розслідування, відносно арештованого автомобіля проведені усі необхідні слідчі дії та експертизи, жодній особі не повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0004096. У зв`язку з наведеним адвокат, просить суд задовольнити клопотання та скасувати арешт з вищезазначеного автомобіля.

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання з наведених мотивів та просив суд його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні поклався на розсуд суду щодо клопотання адвоката. При цьому, зазначив, що у рамках даного кримінального провадження проведені всі необхідні слідчі дії, причетних осіб до вчиненого кримінального правопорушення не встановлено. Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва було частково скасовано арешт з даного автомобіля. Разом з тим, арешт на автомобіль накладався з метою збереження речових доказів.

Вивчивши клопотання з додатками, матеріали кримінального провадження 0004096 від 06.12.2023 року, слідчий суддя приходить до наступного.

06.12.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004096 було зареєстровано провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Відомості до ЄРДР були внесені за заявою ОСОБА_10 про те, що у листопаді 2020 року згідно договору довгострокової оренди транспортного засобу з правом викупу №0611/2020 від 06.11.2020 року він передав у користування ОСОБА_11 автомобіль марки «Хюндай Соната», 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , але автомобіль повернуто не було, грошові кошти згідно договору не виплачені. В подальшому, вказаний ввірений вищезазначений автомобіль було переоформлено на третю невідому особу 19.07.2022 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування були проведенні всі слідчі дії, в тому числі проведенні експертизи.

Разом з тим, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_7 від 15.02.2024 року (справа № 755/20006/23; провадження № 1-кс/755/472/24) було частково задоволено клопотання про скасування арешту - та скасовано арешт на автомобіль марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , із номером шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 - в частині заборони користування.

17 жовтня 2024 року під час розгляду слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_9 клопотання про скасування арешту на вищевказане авто (справа №755/20006/23, провадження № 1-кс/755/3293/24) прокурором було надано ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 17.10.2024 про відкриття провадження у справі №523/16488/24 «провадження №2/523/6103/24) за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В подальшому, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2025 року у справі №523/16488/24 (провадження № 2/523/790/25), яке набуло законної сили 11 березня 2025 року, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Зокрема у мотивувальній частині цього рішення суд прийшов до наступних висновків:

«... судом встановлена добровільна передача ОСОБА_10 , належного йому автомобіля ТОВ «КАРС ІНВЕСТ ЛІЗИНГ» разом із ключами та реєстраційними документами на підставі договору оренди, а також з урахуванням особливостей правового режиму транспортного засобу як рухомого майна, наявні підстави для висновку, що автомобіль вибув із володіння ОСОБА_10 , з його волі та не підлягає витребуванню у добросовісного набувача.

Виникнення права на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 cт. 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Передання власником в користування іншій особі транспортного засобу не вважається вибуттям транспортного засобу з володіння власника (особи, якій він передав майно у користування) поза волею в розумінні положень п.3 ч. 1 cт. 388 ЦК України.

Власник речі (у цьому випадку автомобіля) повинен нести ризик обрання контрагента, який може своєю недобросовісною поведінкою позбавити його права на витребування своєї речі. У такому разі власник може захистити своє право шляхом звернення з позовом про відшкодування збитків до особи, якій він передав річ у користування і володіння, оскільки спірне майно вибуло з його власності з його волі, а тому правовий механізм, передбачений вимогами cт. 388 ЦК України, застосуванню до спірних правовідносин не підлягаєм

Відповідно до ч. 1 cт. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано».

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди ч.2 ст.170 КПК України.

Згідно положень ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, суд враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Аналізуючи доводи, викладені у клопотанні адвоката, обставини встановлені під час досудового розслідування та судового розгляду, конкретні обставини кримінального провадження, положення кримінального процесуального кодексу України, передбачені ст. 131 КПК України, які визначають мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якою є досягнення дієвості цього провадження, суд приходить до висновку, що доводи адвоката про те, що наявність арешту суттєво обмежує власника у праві користування вказаним майном, що в свою чергу по суті є втручанням у мирне володіння майном, яке закріплене у ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 02.01.2024 року підлягає скасуванню, оскільки необхідність збереження на даний час такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна відпала.

У зв`язку з наведеним, клопотання адвоката про скасування майна підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0004096 від 06.12.2023 року - задовольнити.

Скасувати арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва від 02.01.2024 року (справа №755/20006/23) з транспортного засобу «Hyundai Sonata» чорного кольору, 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , із номером шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1998 куб/см, в кузові седан, який на праві власності та на даний час перебуває у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: