ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1427/25 Справа № 183/989/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001596 за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської окружної прокуратури, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду змінити, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, закрити у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що у цьому кримінальному провадженні відсутні підстави для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, а наявні підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Крім того, в мотивувальній частині ухвали судом неправильно вказано зміст клопотання прокурора, зазначено про кількість епізодів у кримінальному провадженні та зроблено висновок про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення. Таким чином, суд в порушення ст. 370, 372 КПК України вийшов за межі суті питання, яке ним вирішувалося.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2025 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України; також вирішено питання щодо речових доказів.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що 18.07.2024 року згідно із Законом України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, та відповідно до якого дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто до 3028 грн) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Судом встановлено, що вартість викраденого майна ОСОБА_7 за всіма епізодами є сумою, менше ніж 3028 грн та кримінальна відповідальність не передбачена, тобто в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а тому наявні, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, підстави для закриття кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає слушними з огляду на таке.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон № 3886-ІХ), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, згідно із ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно із ч. 5 Підрозділу І Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту ухвали вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 вчинив 28.11.2023 року.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становить 2684 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-ІХ, на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, на суму 700 грн розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2684 грн (1342x2=2684).

Отже, вчинене ОСОБА_7 28.11.2023 року викрадення чужого майна на суму, меншу за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, є дрібним викраденням шляхом крадіжки, яке не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

За приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

За статтею 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення врахував зазначені вище вимоги КПК України, однак безпідставно застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 вимоги п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, якою передбачено закриття кримінального провадження у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Так, згідно із ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому кримінальним законом не передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Таким чином, суд першої інстанції, звільнивши ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки у цьому випадку місцевий суд повинен був кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України закрити на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні згідно із п. 3, 4 ч. 1 ст.409 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2025 року задовольнити частково.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з резолютивної частини ухвали посилання суду на звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України закрити на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4