В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2025 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000665 від 01.08.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, громадянки України, з професійно-технічною освітою, одруженої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

ОСОБА_3 , 31 липня 2025 року у період часу з 11 години 50 хвилин по 12 годину 00 хвилин, ОСОБА_3 рухаючись по вулиці рухаючись по вулиці Університетській у місті Львові, поблизу будинку №1, маючи прямий умисел, спрямований на привласнення офіційного документу, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, незаконно заволоділа та привласнила банківську картку номер НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», яка належить потерпілій ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у викраденні та привласненні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України

II. Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, до обвинувального акту прокурором додано клопотання про його розгляд у спрощеному провадженні, з урахуванням тих обставин, що обвинувачена беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акту за її відсутності. З огляду на наведене, відповідно до приписів ч. 1 ст. 302 КПК України, прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту долучено письмову заяву ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_5 , у якій обвинувачена зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України вона беззаперечно визнає, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, та згодна із розглядом обвинувального акту за її відсутності у спрощеному порядку.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначила, що їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

До обвинувального акта додано заяву потерпілої ОСОБА_4 та її законного представника ОСОБА_6 , у якій останні зазначили, що згодні на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Із урахуванням наведеного та виконанням вимог Кримінального процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглядати в порядку, передбаченому статтями 381 - 382 КПК України.

ІІІ. Положення закону, яким керувався суд.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ч.ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до частини 2 статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно із приписами ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 66 КК України, пом`якшуючими обставинами, зокрема є щире каяття обвинуваченого, яке полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Частина 2 статті 1 КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 КК України викрадення, привласнення, вимагання офіційних документів, штампів чи печаток або заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем, а так само їх умисне знищення, пошкодження чи приховування, а також здійснення таких самих дій відносно приватних документів, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах караються штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

ІV. Висновки та мотиви суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про розгляд обвинувального акту в порядку, передбаченому статтями 381 - 382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 , вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 під час дізнання не оспорювала встановлені обставини і надала свою згоду на розгляд обвинувального акту за її відсутності, що підтверджується доданою до обвинувального акту заявою, у якій остання підтвердила час, місце, обставини і мотив вчинення кримінального правопорушення. Беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу. Крім того, згідно вищевказаної заяви, ОСОБА_3 просила призначити їй покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 357 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій, суд, враховує особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 є щире каяття.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Обираючи обвинуваченій вид та міру покарання, суд виходить із характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу вчинення кримінального проступку, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і його мети, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченої до вчинення кримінального проступку і обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням нею кримінального проступку, та характеризують поведінку останньої після вчинення кримінального проступку, а також враховує дані про особу обвинуваченої, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак, обліковується у лікаря-нарколога з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, позбавлена батьківських прав щодо своїх неповнолітніх дітей.

Крім того, судовим розглядом було встановлено, що ОСОБА_3 раніше судима, востаннє вироком Сихівського районного суду міста Львова від 09.06.2025 року за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді шести років позбавлення волі, висновків не зробила, на шлях виправлення не стала і після вищезазначеного вироку, вчинила кримінальне правопорушення щодо неповнолітньої особи.

З урахуванням зазначеного, на переконання суду, необхідним для виправлення ОСОБА_3 та запобіганню вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, буде призначення їй покарання у межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України, - у виді обмеження волі строком на 1 рік, а не штраф, як просила обвинувачена у відповідній заяві.

Саме такий вид покарання, на думку суду, буде справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідати його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Отже,як зазначено вище, згідно із вироком Сихівського районного суду м.Львова від 09.05.2025 року ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.08.2025 року вирок Сихівського районного суду м.Львова від 09.05.2025 року було залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст. 71 КК) при застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного покарання за знову вчинений злочин, а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

Відповідно до пп. б п. 1 ч.1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відносно ОСОБА_3 застосувати вимоги ст. 71 КК України, та до призначеного за даним вироком покарання, з урахуванням ст. 72 КК України, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Сихівського районного суду м.Львова від 09.05.2025 року, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років та 6 місяців (1 рік обмеження волі/2 = 6 місяців позбавлення волі + 6 років позбавлення волі).

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Питання про долю речового доказу необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертиз відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити їй покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09.05.2025 року, та остаточно, з урахуванням положень підпункту «б» пункту 1 ч. 1 ст. 72 КК України щодо переведення різних покарань в один вид, призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років та 6 (шість місяців).

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- DVD-R диск - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1