Номер провадження 1-кс/243/566/2025
Номер провадження 243/4418/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_4 про самовідвід у розгляді кримінального провадження №0000185 від 24 червня 2019 року відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

В провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24 червня 2019 року за №0000185 у відношенні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України, яке було передано в провадження судді ОСОБА_4 .

13.08.2025 року суддя ОСОБА_4 заявила самовідвід по вказаному кримінальному провадженню, який мотивований тим, що за змістом постановленої судом ухвали про повернення обвинувального акту прокурору від 06 лютого 2025 року були викладені висновки щодо неконкретності і як наслідок необґрунтованості пред`явленого обвинувачення, таким чином, судом було сформовано певні вичерпні висновки щодо суті обвинувачення, що безумовно свідчить про наявність у стороннього спостерігача сумніву у неупередженості суду.

Вважає, що не має права брати участь у розгляді вказаного кримінального провадження, тому заявила собі самовідвід.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_4 надала заяву про розгляд її заяви про самовідвід без її участі.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти заяви про самовідвід, зазначив, що не вбачає підстав для її задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, судовий розгляд був призначений на 20.08.2025 року на 15.00 год. 15.08.2025 року обвинуваченому на мобільний телефон НОМЕР_1 була направлена судова повістка, відправлення було скасоване, оскільки номер не обслуговується. Відповідно до доповідної секретаря судового засідання, протягом дня 18.08.2025 року та 19.08.2025 року були здійснені неодноразові спроби додзвонитися на вказаний номер телефону, проте номер не обслуговувався.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, судовий розгляд був призначений на 20.08.2025 року на 15.00 год. 15.08.2025 року обвинуваченому на мобільний телефон НОМЕР_2 була направлена судова повістка, яка не була доставлена, оскільки абонент тимчасово не доступний. Відповідно до доповідної секретаря судового засідання, протягом дня 18.08.2025 року та 19.08.2025 року були здійснені неодноразові спроби додзвонитися на вказаний номер телефону, проте абонент був тимчасово не доступний, не може прийняти дзвінок.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений шляхом направлення повідомлення на електронну пошту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_9 , в судове засідання не з`явився, на 20.08.2025 року надав клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що був зайнятий в іншому процесі. 21.08.2025 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, жодних заяв або клопотань суду не надав.

Судом, з урахуванням положень ст.81 КПК України, з метою уникнення затягування строків розгляду кримінального провадження, враховуючи відсутність імперативної норми щодо обов`язкової участі учасників провадження у розгляді питання про самовідвід судді, визнано за можливе проводити розгляд заяви про самовідвід судді за відсутності осіб, які не з`явилися.

Вивчивши матеріалами справи, суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 75 КПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) слідчого судді, судді або присяжного.

Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Таким чином, однією з обставин, що виключає участь судді, є наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Положеннями ч.5 ст. 80 КПК України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

В силу ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вимога законності у кримінальному провадженні України поширюється не лише на законність суду, який уповноважений здійснювати судовий розгляд у кримінальних справах, а включає в себе й законність складу суду в конкретному судовому провадженні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод гарантовано право кожної особи на розгляд її справи належним, неупередженим та компетентним судом, що включає в себе право на розгляд справи тим судом, якому довіряють усі особи, які беруть участь у справі. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 4 лютого 2016 року № 1, роз`яснено, що суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу. Відчуття упередженості - це формування у судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях. Водночас слід розуміти, що зловживання самовідводом не допускається і може потягнути застосування дисциплінарної відповідальності. У цьому контексті зловживання правом на самовідвід означає недобросовісне використання суддею незначного приводу для того, щоб уникнути розгляду справи. За змістом коментованої статті заявлення суддею самовідводу є допустимим лише у разі неможливості ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. А тому неупередженість судді при здійсненні правосуддя є основним його обов`язком, та не може ставитися у залежність від будь-якого впливу.

Незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів… Судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. (Висновок No1(2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів незмінності суддів»).

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року № 2006/23, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Завдання судді полягає в застосуванні закону у межах свого розуміння, на основі власної оцінки фактів, без страху чи надання переваги кому-небудь, а також не зважаючи на ймовірну (не)популярність остаточного рішення… Неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Тому не є підставами для самовідводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Ухвала про повернення обвинувального акту прокурору від 06 лютого 2025 року не містить висновків суду по суті обвинувачення, оскільки такі висновки можливо зробити лише під час судового розгляду, дослідивши докази по справі. Під час винесення ухвали про повернення обвинувального акту прокурору від 06 лютого 2025 року докази не досліджувались, не вирішувалось питання щодо їх належності та допустимості, не було сформовано висновків щодо винності осіб у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Таким чином, суд не може погодитися з наведеними доводами заявника, оскільки вони є не мотивованими та не обґрунтованими, а тому не можуть бути підставою для відводу головуючого судді по справі.

Враховуючи той факт, що судом під час розгляду заяви про самовідвід не встановлено об`єктивних фактів, які б свідчили про упередженість судді, заява про самовідвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 76, 80-82, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_4 про самовідвід у розгляді кримінального провадження №0000185 від 24 червня 2019 року відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1