печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі колегії суддів:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Печерського районного суду м. Києва на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 111 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор оголосив письмове клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, яке долучається до матеріалів справи.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на те, що підозра необґрунтована, ризики не обґрунтовані та не доведені. Крім цього захисник просив врахувати вік обвинуваченого та те, що останній має постійне місце проживання.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Колегія суддів, заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, вважає, що підстави для збереження відповідного запобіжного заходу у вигляді взяття (тримання під вартою) відносно обвинуваченого у провадженні не відпали.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; дані про особу підозрюваного; розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа; ризики продовження чи повторення протиправної поведінки.

Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту, щодо необґрунтованості підозри та щодо відсутності та не доведеності ризиків, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі, з конфіскацію майна. Крім цього обґрунтованість підозри та наявність ризиків була встановлена під час застосування запобіжного заходу та в подальшому продовження його строку дії.

Застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_7 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення в якому він обвинувачується.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість застосування, щодо обвинуваченого, більш м`якого запобіжного заходу.

Суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, однак не вважає наведені стороною захисту обставини беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Стороною захисту не доведено, що ризики заявлені прокурором на даний час суттєво зменшились або перестали існувати, характер обвинувачення та тяжкість покарання, а також враховуючи воєнний стан оголошений на території України, дають підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - взяття під варту (тримання під вартою), на даний час, не відпали, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст.331 КПК України,

УХВАЛИВ:

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін - у вигляді взяття під варту (тримання під вартою), продовживши строк запобіжного заходу на два місяці, тобто до 25.04.2025 (включно).

Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена обвинуваченим та його захисником до Київського апеляційного суду у встановленому законом порядку.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3