Справа № 464/2009/25
пр.№ 1-кп/464/347/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який одружений, працює у ПрАТ «Львівський холодокомбінат» на посаді начальника виробництва, судимості не має, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 14.03.2025 приблизно о 09:20 год., перебуваючи у громадському місці, а саме неподалік приміщення Технічно-фахового коледжу Національного університету «Львівська політехніка», що за адресою: м. Львів, вул. М.Пимоненка, 17, діючи умисно, з хуліганських мотивів, в присутності сторонніх осіб, демонструючи свою зверхність перед іншими та неповагу до існуючих правил і норм поведінки, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загальноприйняті в суспільстві норми поведінки та добропристойності, демонструючи свою зневагу, з метою самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, безпричинно підійшов та наніс неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 один удар своєю головою, а саме лобом в ділянку носа неповнолітнього потерпілого, чим спричинено останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа із наявністю синців в ділянках спинки носа і зліва, і у внутрішніх кутах обох очей, що відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та не мають ознак небезпеки для життя чи здоров`я в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватість у вчиненому визнав повністю та надав показання про те, що 14.03.2025 приблизно о 9.20 год. рухався автомобілем вулицею Пимоненка у м. Львові. В цей час двоє неповнолітніх осіб раптово почали переходили дорогу в невстановленому місці, на сигнал автомобіля не зреагували, відтак з метою уникнення наїзду здійснив гальмування. Вийшовши з автомобіля, крикнув до цих хлопців. Після цього один з них, а саме ОСОБА_6 , підійшов до нього, та в ході словесного конфлікту він ( ОСОБА_5 ) вдарив потерпілого своєю головою в ділянку його носа. Надалі сів у автомобіль та поїхав з місця події. Вказав, що причиною вчинення кримінального правопорушення вважає свій емоційний стан, оскільки через дії пішоходів міг вчинити дорожньо-транспортну пригоду та наїзд на них, про вчинене дуже шкодує та розкаюється. Попросив вибачення у потерпілого та його матері. Цивільний позов про відшкодування завданої шкоди визнав частково на суму 20000 грн.

Законний представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила, що про обставини події знає виключно зі слів її сина ОСОБА_6 . Так, останній розповів, що зранку 14.03.2025 з товаришем прямували в коледж, що на вул. Пимоненка у м. Львові. Під час того, як вони переходили дорогу, проїжджав автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 . Діти надали дорогу останньому, проте обвинувачений зупинився та почав до них кричати, вийшов з автомобіля і пішов в бік її сина, висловлювався до нього нецензурною лексикою та вдарив його своєю головою в ділянку носа. Після цього обвинувачений покинув місце події, а її син дійшов до коледжу, де йому надали першу медичну допомогу. Надалі ОСОБА_4 доставили до лікарні, де було проведено операцію. Вказала, що син дуже переживав під час та після цих подій, надалі страждає головним болем, порушенням сну, тривогами, панічними атаками, почуває себе незадовільно. Цивільний позов підтримала повністю з підстав, що в такому викладені.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, поясненнями законного представника потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, а також щодо цивільного позову, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися. Наслідки визначення саме такого обсягу доказів, що підлягають дослідженню, учасникам судового провадження роз`яснені.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 296 КК України є правильною, оскільки останній вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом враховано те, що ним вчинено кримінальний проступок, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також те, що останній попросив вибачення у потерпілого і його матері та не заперечив факту заподіяння ним моральної шкоди потерпілому, що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який одружений, працює, на медичних обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, судимості не має.

Суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді пробаційного нагляду у межах санкції інкримінованої йому статті КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

Вищевказане покараннявідповідатиме загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні цивільного позову суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали цивільного позову, зокрема медичні документи, суд дійшов висновку, що потерпілому діями обвинуваченого безумовно завдано моральну шкоду, яка проявилась у моральних стражданнях з приводу заподіяних тілесних ушкоджень, відчутті страху та тривог.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вищевказані обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 30000 грн, що об`єктивно відповідатиме завданим моральним стражданням.

Таким чином, цивільний позов необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання обчислювати з дня постановки ОСОБА_5 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ), відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо такий не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_7