Справа № 489/2568/25
Провадження № 1-кс/489/1003/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

22 квітня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000061 від 22.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, про арешт майна,

встановив:

Слідчим відділом ВП №2 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, правову кваліфікацію в якому постановою прокурора від 08.04.2025 змінено з ч.1 ст.125 КК України на ч.4 ст.187 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 21.03.2025 близько 20:40 год, перебуваючи на території АЗС «БРСМ», що розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. 2 Набережна, 2/3, побачив працівника вказаної АЗС помічника оператора ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснював йому заправку транспортного засобу «BMW Х5» сірого кольору д.н.з «ТРОЙ». Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, ОСОБА_4 висунув потерпілому вимогу негайно передати йому грошові кошти в сумі 100 доларів США за нібито пошкодження його автомобіля. Після відмови потерпілого ОСОБА_6 задовольняти його надумані майнові претензії ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужим майном, здійснив напад на ОСОБА_6 , поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я, зокрема наніс один удар правою рукою в обличчя потерпілого, в результаті чого ОСОБА_6 короткочасно втратив свідомість та отримав тілесні ушкодження у вигляді ран в ділянці верхньої губи зліва та на слизовій оболонці верхньої губи зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. В подальшому ОСОБА_4 змусив ОСОБА_6 переказати на банківську карту своєї дружини ОСОБА_7 № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 4221,11 грн. Заволодівши внаслідок здійснення нападу грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 на суму 4221,11 грн, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Ухвалою слідчого судді від 14.04.2025 надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу підозрюваного.

17.04.2025 проведено відповідний обшук, в результаті якого виявлено та вилучено транспортний засіб «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_2 , який має індивідуальний номерний знак «ТРОЙ»; свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; ключ до вказаного транспортного засобу, що належать ОСОБА_4 .

Як зазначено у клопотанні, арешт майна необхідний для подальшого проведення необхідних слідчих (процесуальний) дій, майно має значення речового доказу, що має істотне та доказове значення для встановлення всіх необхідних фактів та обставин у даному провадженні, а також для забезпечення цивільного позову та конфіскації майна.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі. Вилучений в ході обшуку автомобіль має подряпини, які можуть мати значення для встановлення обставин у справі. В найкоротший час будуть призначені необхідні експертизи. Заборона саме користування транспортним засобом необхідна для збереження автомобіля у стані на момент вчинення кримінального правопорушення для проведення експертизи, а також для збереження майна для можливої конфіскації як виду покарання.

Власник майна та його захисник заперечували проти арешту майна, стверджували, що даний автомобіль використовується для роботи підозрюваного та потреб сім`ї. Вартість автомобіля неспівмірна з розміром шкоди. Автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. Підозрюваний просив не забороняти користування, зобов`язуючись надати автомобіль для проведення експертизи, яка для сторони захисту є також важливою.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; конфіскації майна як виду покарання; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

В ході розгляду клопотання на підставі досліджених доказів встановлена наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000061 за ч. 4 ст. 187 КК України.

Згідно з протоколом допиту потерпілого від 15.04.2025, ОСОБА_6 21.03.2025 близько 20:31 год заправляв автомобіль «BMW» сірого кольору, номерний знак «ТРОЙ». Коли потерпілий вставив пістолет в отвір для заправки, побачив пошкодження лакового покриття правого заднього бампера. Після закінчення заправки водій вимагав від потерпілого визнати вину в пошкодженні автомобіля пістолетом при заправці. Оскільки потерпілий вину не визнавав, чоловік наніс йому удар в ліву частину обличчя, потерпілий втратив свідомість. Водій вимагав 100 доларів за пошкоджений автомобіль, інакше погрожував нанести другий удар. Потерпілий злякався та перевів кошти в сумі 4200 грн на банківську картку, названу водієм.

Факт побиття потерпілого підозрюваний не заперечує.

У ході обшуку 17.04.2025 у ОСОБА_4 вилучено транспортний засіб «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_2 , який має індивідуальний номерний знак «ТРОЙ»; свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; ключ до вказаного транспортного засобу. У протоколі зафіксовано наявні на транспортному засобі пошкодження.

Постановою від 18.04.2025 вищевказане вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Вилучений у ході проведення обшуку транспортний засіб дійсно має значення речового доказу по вказаному кримінальному провадженню, зокрема наявні достатні підстави вважати, що автомобіль «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_2 , який має індивідуальний номерний знак «ТРОЙ» відповідає критеріям ст.98 КПК України, оскільки може бути використаний як доказ обставин події та його збереження є необхідним для проведення транспортно-трасологічної експертизи, для якої необхідно забезпечити збереження автомобіля в стані на момент вчинення кримінального правопорушення та запобігти ремонту чи відновлення. Ключ до автомобіля є його невід`ємною частиною.

Таким чином, мета арешту автомобіля для збереження речових доказів є обґрунтованою. Аналогічно є обґрунтованою мета конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкція ч. 4 ст. 187 КК України передбачає такий вид покарання.

Що стосується зазначеної у клопотанні мети відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, суд виходить з того, що розмір матеріальної шкоди потерпілому складає 4221,11 грн, що є очевидно неспівмірною з вартістю автомобіля. Цивільний позов потерпілим не заявлено. Отже, зазначена мета не може бути підставою для арешту автомобіля.

Враховуючи викладене вище, клопотання в частині арешту автомобіля та ключа до нього належить задовольнити.

При цьому, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Щодо свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 суд вважає недоведеним його відповідність критеріям ст.98 КПК України. Свідоцтво як правовстановлюючий документ не можна конфіскувати або звернути стягнення для забезпечення цивільного позову. Відтак, в цій частині клопотання належить відмовити.

У відповідності до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Враховуючи, що автомобіль необхідний для проведення транспортно-трасологічної експертизи, а його збереження у стані на момент вчинення кримінального правопорушення є необхідною умовою проведення експертизи, арешт майна із забороною відчуження, розпорядження та користування є на даному етапі необхідним.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_2 , який має індивідуальний номерний знак «ТРОЙ», та ключ до вказаного транспортного засобу, власником якого є ОСОБА_4 , із забороною відчуження, розпорядження та користування ними до скасування арешту майна у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала в частині арешту майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1