Справа № 199/7374/25
ВИРОК

іменем України

29.05.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі кримінальне провадження № 0000093 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2025, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Мирноград Покровського району Донецької області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, навідника 1 відділення кулеметного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , содата, зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 та проживаючого у будинку АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 09.08.2024 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.309 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її на посаді навідника 1 відділення кулеметного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , а також будучи засудженим вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.08.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік (вирок набрав законної сили 10.09.2024), 29 березня 2025 року приблизно о 20.00 год., проходячи поблизу будинку № 35 по проспекту Перемоги що у м. Добропіллі Добропільської територіальної громади Покровського району Донецької області, побачив на землі біля гаражного кооперативу прозорий зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору всередині, загальною масою 0,1800 г., яка містила в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин- 1-іл-пентан-1-он) масою 0,1543 г., яку він, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, вирішив забрати собі для особистого вживання, без мети збуту, піднявши вказаний зіп-пакет та помістивши його до зовнішнього карману одягненої на собі куртки, чим незаконно придбав та розпочав зберігати при собі, без мети збуту, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,1543 г., після чого вирішив піти до місця свого проживання однак за вказаною адресою був зупинений співробітником Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, на запитання якого солдат ОСОБА_3 повідомив, що зберігає при собі для особистого вживання, без мети збуту, психотропну речовину, у зв?язку із чим було викликано слідчо-оперативну групу.

У подальшому, 29 березня 2025 року приблизно о 21.00 год. дізнавачем СД ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області у солдата ОСОБА_3 було вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,1543 г., яку він незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання, без мету збуту, та яку він добровільно видав в ході огляду місця події, який проводився поблизу будинку № 35 по проспекту Перемоги що у м. Добропіллі Добропільської територіальної громади Покровського району Донецької області.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пояснив, що він будучи засудженим за ч.1 ст.309 КК України, дійсно знайшов особливо небезпечну психотропну речовину та зберігав її для власного вживання без мети збуту, але його дії були викриті працівниками поліції.

В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд, за згодою всіх учасників судового провадження, вважав не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження, кожен окремо, правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, як такі, що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки вій визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, є військовослужбовцем, виконував бойові завдання, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, раніше судимий.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді штрафу, позицію обвинуваченого, який просив суворо не карати, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст. 309 КК України із застосуванням положень статті 71 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до п.9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.08.2024 у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік з покладенням на ОСОБА_3 обов`язків відповідно до ч. 2 ст. 591 КК України та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік та штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

На підставі ч. 2 ст. 591 КК України на ОСОБА_3 покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень - виконувати самостійно.

Речові докази:

- поліетиленовий пакет з кристалічною речовиною, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP масою 0,1543г. (зберігається в камері схову Покровського РУП ГУНП в Донецькій області) знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи в сумі 1 591,80 гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпра ОСОБА_5