Справа № 136/608/25
провадження №1-кп/136/54/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 24.03.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участі учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшло зазначене клопотання прокурора, в обґрунтування якого зазначено, що 17.02.2014 до Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області надійшло повідомлення ОСОБА_4 , жительки АДРЕСА_1 про те, що в період часу з 20.03.2015 по 23.03.2015 невідомі особи через вікно проникли до гімнастичного залу Турбівської ЗОШ І-ІІ ступенів № 1, звідки таємно викрали два комп`ютери, модем, аудіомагнітофон та музичні колонки, чим завдали матеріальної шкоди вказаному навчальному закладу.

Таким чином у діях невстановлених органом досудового розслідування осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.

Ураховуючи те, що з дня вчинення кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, минуло більше десяти років, особу, яка вчинила кримінальне правопорушення не встановлено, розслідуваний злочин не відноситься до особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, прокурор просив кримінальне провадження закрити, відповідно до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, що стало приводом звернення до суду.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав наведених у ньому, просив суд його задовольнити.

У судове засідання викликався представник Турбівської ЗОШ І-ІІ ступенів № 1.

06.05.2025 засобами поштового зв`язку в адресу суду від КЗ «Турбівський ліцей №1 Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області» надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Суд вислухавши прокурора прийняв рішення про розгляд клопотання у відсутність вказаних осіб.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, суд встановив, що 24.03.2015 за заявою ОСОБА_4 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України про те, що 23.03.2014 в чергову частину Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області надійшло повідомлення по телефону від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жительки АДРЕСА_1 , що невідомі особи, таємно, в період часу з 20.03.2015 року по 23.03.2015 року, через вікно проникли до гімнастичного залу Турбівської ЗОШ 1-2 ступенів №1, звідки здійснили крадіжку двох комп`ютерів, модему, аудіо магнітофона та музичних колонок, чим завдали закладу освіти матеріальної шкоди.

Зі змісту рапорту оперативного чергового Липовецького РВ УМВС України ОСОБА_5 встановлено, що 23.03.2015 о 18:00 годині надійшло повідомлення по телефону від ОСОБА_4 про те, що з 20.03.2015 року по 23.03.2015 року, через вікно проникли до гімнастичного залу Турбівської ЗОШ 1-2 ступенів №1, звідки здійснили крадіжку двох комп`ютерів, модему, аудіо магнітофона та музичних колонок.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинено з 20.03.2015 року по 23.03.2015 року.

Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, є майновим злочином, тобто злочин, пов`язаний із заподіянням майнової шкоди іншій особі, зокрема крадіжка майна, що у своїй кримінально-правовій конструкції обов`язково повинен мати потерпілого, тобто особу, якій таку шкоду заподіяно, адже диспозиція статті визначає як одну з ознак злочину саме заподіяння майнової шкоди іншій особі.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження судом встановлено, що у порядку ст.55 КПК України, слідчим не було вирішено питання про залучення до участі у кримінальному провадженні потерпілого. У ході досудового розслідування було проведено огляд місця події 23.03.2015 та допитано в якості свідків малолітніх (неповнолітніх) осіб, будь-яких інших дій не було проведено, процесуальні рішення не виносились, вартість викраденого майна не визначалась, особу, яка могла вчинити кримінальне правопорушення не було встановлено, про підозру у даному кримінальному провадженні не повідомлено жодній особі.

Суд зауважує, що закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Стаття 25 КПК України зобов`язує прокурора, слідчого в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті.

Згідно до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Перерив строку давності відбувається як через ухилення від слідства та суду, а також через вчинення особою до закінчення зазначених строків, хоча б одного нового злочину.

Вимоги, якими держава обмежує свої повноваження щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини, носять індивідуальний характер, оскільки окрім перебігу часу вимагається не ухилення від слідства та суду, а також невчинення нового злочину, що неможливо виконати, якщо особа чи особи, які вчинили злочин, не встановлені.

Досудове розслідування не може вважатися повним, а закриття кримінального провадження буде суперечити зазначеним вище завданням та засадам кримінального провадження якщо не буде дотримано вказаних вимог.

Рішення про закриття кримінального провадження можливе після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року, п. 65) для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.

В п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, зазначено, що державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності.

Суд, дослідивши обставини даного кримінального провадження, безпосередньо дослідивши і оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази, які стосуються цього провадження у їх сукупності, встановив порушення кримінального процесуального закону, які допустив орган досудового розслідування, обмежившись лише допитом свідків, жодних інших слідчих дій у даному кримінальному провадженні не здійснювалось, потерпілого у справі не було залучено, вартість викраденого майна не встановлена, що дає підстави суду зробити висновок про поверховість, неповноту і неефективність досудового розслідування, які не можуть бути усунуті у ході розгляду цього клопотанням в межах наділених судом повноважень, тому суд вважає, що відсутні правові підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.12, 49 КК України, ст.314, 284-286, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури, про закриття кримінального провадження, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 24.03.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Матеріали кримінального провадження №0000088 від 24.03.2015, - повернути прокурору.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя ОСОБА_6