27.08.2025 Справа № 940/1641/25
Провадження по справі № 1-кс/940/298/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року слідчий суддя Тетіївського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , начальника Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , законного представника обвинуваченого - ОСОБА_6 , психолога ОСОБА_7 , розглянувши клопотання начальника Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 31.05.2025, про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Горошків Тетіївського району Київської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , учню 9 класу Горошківської філії Денихівського ліцею, раніше не судимого,

встановив:

Начальник Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області з клопотанням, в якому просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання мотивовано тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході листування з користувачами загальнодоступного ресурсу мережі Інтернет «Telegram», під «ніками» «ЛАУРА ПОВОЛОЦКАЯ» та «АЗАЗЕЛО», отримав пропозицію про можливий заробіток, що полягатиме у здійсненні підпалів, спрямованих на зруйнування або пошкодження на території України різних об`єктів, запропонувавши грошову винагороду за такі дії, на що неповнолітній погодився.

Після отримання вказаної пропозиції, у неповнолітнього ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення підпалів, та отримання за це коштів. Усвідомлюючи, що здійснення зазначеного злочинного плану потребує допомоги інших осіб, неповнолітній ОСОБА_4 ознайомив з ним знайомого ОСОБА_8 та свого неповнолітнього знайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким запропонував прийняти участь у вчиненні підпалів, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів та отриманні за вказані дії незаконного прибутку, на що останні погодилися.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому місці, але не пізніше 08.05.2025, у неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та неповнолітнього ОСОБА_9 виник умисел на здійснення підпалу базової станції мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», що знаходиться у с. Тайниця, Тетіївської територіальної громади Білоцерківського району Київської області.

Реалізуючи спільний умисел, діючи з корисливих мотивів, 08.05.2025, близько 19 години 32 хвилин, під час дії правового режиму воєнного стану, неповнолітній ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , та неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись поряд із базовою станцією оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» (49.256869, 29.916140), що знаходиться в адміністративних межах с.Тайниця Тетіївської територіальної громади Білоцерківського району Київської області (поза межами населеного пункту), прибули до вище зазначеної станції оператора мобільного зв`язку, яка належить ПрАТ «ВФ Україна».

Продовжуючи реалізацію спільного умислу, направленого на пошкодження чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, неповнолітній ОСОБА_9 облив шафи та конструкції базової станції оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» легкозаймистою рідиною, яку останні заздалегідь взяли із собою, та за допомогою запальнички підпалив дану рідину, внаслідок чого вчинив підпал.

В свою чергу ОСОБА_4 здійснював відеофіксацію вказаних дій неповнолітнього ОСОБА_9 на мобільний телефон останнього, а також надавав поради та орієнтував його щодо об`єктів зазначеної станції оператора мобільного зв`язку, які необхідно підпалити. ОСОБА_8 в свою чергу залишився спостерігати за навколишньою обстановкою з метою подання сигналу про наближення сторонніх осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину.

Після вчинення вищевказаних дій неповнолітній ОСОБА_9 , неповнолітній ОСОБА_4 та ОСОБА_8 покинули місце вчинення кримінального правопорушення.

В результаті вказаних протиправних дій неповнолітнього ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та неповнолітнього ОСОБА_4 пошкоджено металеві шафи та конструкції базової станції оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», чим спричинено ПрАТ «ВФ Україна» майнової шкоди.

Крім цього встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому місці, але не пізніше 17.05.2025 у неповнолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_10 виник умисел на здійснення підпалу базової станції мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл», що знаходиться по вул.. Центральна с. Горошків, Тетіївської територіальної громади, Білоцерківського району, Київської області.

Реалізуючи спільний умисел, діючи з корисливих мотивів, 17.05.2025, в нічний час, під час дії правового режиму воєнного стану, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , знаходячись поряд із базовою станцією оператора мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл» (49.240354, 29.894583), що знаходиться по вул. Центральна, с. Горошків, Тетіївської територіальної громади, Білоцерківського району, Київської області, прибули до вище зазначеної станції оператора мобільного зв`язку, яка належить ТОВ «лайфселл».

Продовжуючи реалізацію спільного умислу, направленого на пошкодження чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, неповнолітній ОСОБА_4 облив шафи та конструкції базової станції оператора мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл» легкозаймистою рідиною, яку останні заздалегідь взяли із собою, та за допомогою запальнички підпалив дану рідину, внаслідок чого вчинив підпал.

В свою чергу ОСОБА_8 здійснював відеофіксацію вказаних дій неповнолітнього ОСОБА_4 на мобільний телефон, а також надавав поради та орієнтував його щодо об`єктів зазначеної станції оператора мобільного зв`язку, які необхідно підпалити.

Після вчинення вищевказаних дій неповнолітній ОСОБА_4 та ОСОБА_8 покинули місце вчинення кримінального правопорушення.

В результаті вказаних протиправних дій неповнолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_8 пошкоджено металеві шафи та конструкції базової станції оператора мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл», чим спричинено ТОВ «лайфселл» майнової шкоди.

Крім цього встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому місці, але не пізніше 30.05.2025 у неповнолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_10 виник умисел на здійснення підпалу базової станції мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», що знаходиться у с. Тайниця, Тетіївської територіальної громади, Білоцерківського району, Київської області.

Реалізуючи спільний умисел, діючи з корисливих мотивів, 30.05.2025, близько 20 години 30 хвилин, під час дії правового режиму воєнного стану, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , знаходячись поряд із базовою станцією оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» (49.256869, 29.916140), що знаходиться в адміністративних межах с. Тайниця Тетіївської територіальної громади Білоцерківського району Київської області (поза межами населеного пункту), прибули до вище зазначеної станції оператора мобільного зв`язку, яка належить ПрАТ «ВФ Україна».

Продовжуючи реалізацію спільного умислу, направленого на пошкодження чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, неповнолітній ОСОБА_4 облив шафи та конструкції базової станції оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» легкозаймистою рідиною, яку останні заздалегідь взяли із собою, та за допомогою запальнички підпалив дану рідину, внаслідок чого вчинив підпал.

В свою чергу ОСОБА_8 здійснював відеофіксацію вказаних дій неповнолітнього ОСОБА_4 на мобільний телефон останнього, а також надавав поради та орієнтував його щодо об`єктів зазначеної станції оператора мобільного зв`язку, які необхідно підпалити.

Після вчинення вищевказаних дій неповнолітній ОСОБА_4 та ОСОБА_8 покинули місце вчинення кримінального правопорушення.

В результаті вказаних протиправних дій неповнолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_8 пошкоджено металеві шафи та конструкції базової станції оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», чим спричинено ПрАТ «ВФ Україна» майнової шкоди.

31.05.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України та в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 02 червня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 29.07. 2025 року.

Постановою керівника Білоцерківської окружної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 31.08.2025.

Ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 28 липня 2025 року продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31.08. 2025.

01.08.2025 неповнолітньому ОСОБА_4 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

25.08.2025 до Тетіївського районного суду Київської області скеровано обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000135 від 31.05.2025.

У закритому судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, вказуючи, що підставою продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 є зміна раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, обсяг якої збільшився, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час продовжують існувати.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 підтримала позицію обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 02 червня 2025 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 29.07.2025, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 гривень.

Постановою керівника Білоцерківської окружної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 31.08.2025.

Ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 28 липня 2025 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 31.08.2025.

Згідно з супровідним листом Білоцерківської окружної прокуратури від 25.08.2025, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000135 від 31.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 194-1 КК України, направлено до Тетіївського районного суду Київської області.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Так, у ході судового розгляду клопотання прокурора знайшли своє підтвердження обставини продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор у поданому клопотанні.

Зокрема, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, оцінюючи ризик переховування обвинуваченого від суду, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, що відповідно до приписів кримінального законодавства України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Отже, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого до втечі.

Відтак, оцінюючи можливість обвинуваченого переховуватися від суду, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними в будь-який момент кримінального провадження.

Також досить вірогідним є ризик можливого незаконного впливу на інших обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Так, слідчий суддя бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини вчинення злочину може незаконно впливати на інших обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , оскільки всі вони є жителями одного населеного пункту, а саме села Горошків Білоцерківського району Київської області, та до вчинення кримінального правопорушення спілкувалися між собою, мали спільні інтереси, тому з метою створення алібі або спотворення картини вчинення кримінального правопорушення, умовлянням, підкупом чи погрозами ОСОБА_4 може примушувати їх змінити свідчення, виправдовуючи тим самим його дії.

Водночас, при встановленні наявності ризику впливу на свідків необхідно враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

Разом з тим, слідчий суддя вважає переконливими доводи прокурора про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, який обґрунтовано тим, що обвинувачений ОСОБА_12 за місцем проживання зарекомендував себе з негативної сторони, підтримує стосунки з особами, які ведуть аморальний та антигромадський спосіб життя, порушує роботу навчального процесу, вчинив кримінальне правопорушення з особливим цинізмом, в той час як в Україні тривають військові дії, пов`язані зі збройною агресією російської федерації, що свідчить про низькі моральні цінності останнього та байдужість до заподіяння шкоди іншим особам. Відтак, наявні передумови для вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення.

Отже, з урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, які натепер не зменшилися, на цьому етапі кримінального провадження продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Водночас, при вирішенні питання щодо можливості застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя зазначає таке.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосоване до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 з огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також встановлених ризиків. Зазначений запобіжний захід є занадто м`яким, враховуючи особу обвинуваченого. Також не може бути застосована до обвинуваченого особиста порука, оскільки відсутні будь-які відомості про осіб, які заслуговуючи на довіру у суду та можуть надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу. Водночас, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_4 і запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з огляду на наявність високого ступеню ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватись від суду.

З огляду на зазначене, на переконання слідчого судді, застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, до обвинуваченого ОСОБА_4 є недостатнім для запобігання встановленим ризикам.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (справа «Летельє проти Франції»).

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошував, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Водночас, слідчий суддя бере до уваги доводи захисника про те, що неповнолітній ОСОБА_4 усвідомив неправильність своїх дій, щиро кається, раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, вчинені ним дії не потягнули тяжких наслідків, сприяє досудовому розслідуванню, однак такі відомості не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким у цьому конкретному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. До того ж, зазначені аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки неповнолітнього підозрюваного. Також, доводи сторони захисту про необґрунтованість зазначених ризиків не спростовують наведених вище висновків слідчого судді.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки цей запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, з огляду на викладене та доведеність прокурором наявності підстав вважати, що на час розгляду клопотання наявні ризики вчинення дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , обставини вчиненого ним кримінального правопорушення в період дії воєнного стану в Україні, тяжкість покарання, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання строком на 30 днів.

Водночас, будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи неповнолітнього обвинуваченого слідчим суддею не встановлено та не доведено обвинуваченим та його захисником.

Більш того, будь-яких обставин, які б унеможливлювали утримування неповнолітнього ОСОБА_4 під вартою, слідчому судді не надано.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги вимоги п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а також з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, а саме в межах п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400,00 гривень. Поряд з цим, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне, у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193-194, 196, 199, 309, 492 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання начальника Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою, поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 31.05.2025, - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Горошків Тетіївського району Київської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 30 (тридцять) днів, тобто до 25 вересня 2025 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: отримувач коштів ТУ ДСА України в Київській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26268119; банк отримувача: ДКС України, м. Київ; номер рахунку: UA0018661; код банку отримувача (МФО) 820172.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити з-під варти негайно.

У разі звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням визначеного розміру застави зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування та суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, а також не відлучатися із с. Горошків Білоцерківського району Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити, що у разі, якщо ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього процесуальні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Визначити строк дії ухвали - до 25 вересня 2025 року.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді буде виготовлено та оголошено о 14 год 10 хв. 28 серпня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_13