ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/1583/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001802 від 07 травня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190 КК України частиною третьою статті 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

до Дарницького районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001802 від 07 травня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190 КК України частиною третьою статті 358 КК України.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05 червня 2025 року матеріали клопотання передано судді ОСОБА_1 .

Звертаючись із клопотанням про арешт майна, прокурор обґрунтував його наступним.

Слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001802 від 07 травня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених передбачених частиною четвертою статті 190 КК України частиною третьою статті 358 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що, будинок АДРЕСА_1 було введено в експлуатацію та визначено поштову адресу будинку - Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 26 грудня 2006 року затверджено Розпорядженням Дарницької в м. Києві державної адміністрації № 1573 від 29 грудня 2006 року. 19 квітня 2007 року Київським міським бюро технічної інвентаризації виданий технічний паспорт на 23-х поверховий будинок з горищем.

Рішенням установчих зборів мешканців будинку створено ОСББ «Будинок Ахматової» (далі - ОСББ), зареєстровано 18 вересня 2009 року. Рішенням Дарницької районної в м. Києві ради від 10 вересня 2009 року №10, ОСББ визначено балансоутримувачем даного житлового-офісного комплексу.

Відповідно до проектної документації, за адресою м. Київ, вул. А. Ахматової 50 (будівельна адреса: Позняки,3, мкрн, буд.4) побудовано 23 поверховий будинок з горищем, проте Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УБК» (далі - повірений) були укладені договори доручення №№ 31/73, 31/74, 34/75 від 22 серпня 2008 року з громадянкою ОСОБА_5 (далі - довіритель), згідно умов яких довіритель за власні кошти доручив повіреному побудувати на користь довірителя об`єкти нерухомості - нежитлові приміщення (холодні комори) на 24 поверсі будинку за поштовою адресою АДРЕСА_1 , зокрема:

- договір доручення № 31/73 від 22 серпня 2008 року на будівництво об`єкту площею 48,05 м2;

- договір доручення № 31/74 від 22 серпня 2008 року на будівництво об`єкту площею 43,43 м2;

- договір доручення № 31/75 від 22 серпня 2008 року на будівництво об`єкту площею 45,71 м2.

У подальшому, згідно документу під назвою «Зміни» від 15 січня 2009 року, до договорів доручень №№ 31/73, 31/74, 34/75 від 22.08.08 року, на підставі нібито узгодженої проектної документації та технічного паспорту виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації на нежитлове приміщення № 120 до зазначених вище договорів доручень внесені такі зміни:

?п. 1.2 викласти в наступній редакції: «нежитлове приміщення №120 на 24 поверсі загальною площею 391,7 м2 за адресою АДРЕСА_1 »;

Тобто, загальну площу нежитлових приміщень було збільшено з 134,19 м2 до 391.7 м2.

Разом з тим, Дарницькою РДА видається розпорядження № 307 від 15 квітня 2009 року «Про надання дозволу на перепланування вбудованого нежитлового приміщення», до якого внесено завідомо неправдиву інформацію щодо наявності у ОСОБА_5 свідоцтва про право власності, зареєстрованого в Київському міському БТІ.

За змістом розпорядження:

- п 1.1. Надати гр. ОСОБА_5 дозвіл на перепланування вбудованого нежитлового приміщення АДРЕСА_2 загальною площею 391,7 м2 яке належить їй на праві приватної власності відповідно до Свідоцтва про право власності, зареєстрованого в Київському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за реєстровим № 9498-П.

Проте, лише в травні 2009 року, наказом Головного управління житлового забезпечення КМДА від 20 травня 2009 року № 774-С/Н, без введення об`єкту в експлуатацію, на підставі довідки КП «Житлоінвестбуд-УКБ» № 114/3674 від 21 травня 2009 року про сплату вартості нежитлового приміщення № 120, ОСОБА_5 видано свідоцтво права приватної власності на нежитлове приміщення № 120 площею 397,7 м2.

Згідно договорів доручень фактичним замовником будівництва є ОСОБА_5 , згідно дозволу на виконання будівельних робіт забудовником є ВАТ «Північукргеологія», зазначеною установою з дати введення будинку в експлуатацію, а саме з 29 грудня 2006 року взагалі не проводилося жодних будівельних робіт у приміщеннях будинку.

Розпорядженнями Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 20 липня 2010 року № 439, від 06 серпня 2010 року № 477 утворено державну комісію про прийняття в експлуатацію закінчених переплануванням (переобладнанням) об`єктів, а в подальшому Розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 478 від 10 серпня 2010 року затверджено Акт введення в експлуатацію б/н від 10 серпня 2010 року ніколи не існуючих ні до ні після перепланування приміщень № 120 та № 120-А, начебто розташованих на 24-му поверсі 23-х поверхового будинку.

Київським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна - інвентаризаційна справа 23692, 18 червня 2010 року виданий технічний паспорт на нежитлове приміщення (творча майстерня) № 120 загальною площею 124,3 м2, а 16 серпня 2010 року № 1103-С/НП, Головним управлінням житлового забезпечення КМДА видано свідоцтво на право власності ОСОБА_5

Київським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна - інвентаризаційна справа 23692, 18 червня 2010 року виданий технічний паспорт на нежитлове приміщення (творча майстерня) № 120А загальною площею 209,1м2, а 16 серпня 2010 року № 1103-С/НП, Головним управлінням житлового забезпечення КМДА видано свідоцтво на право власності ОСОБА_5 .

З 26 грудня 2006 року - момент введення в експлуатацію будинку АДРЕСА_1 , жодних будівельних робіт в межах горища 23-х поверхового будинку не проводилось.

Крім того, відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 04 квітня 2013 року №7926/7927/12-43 приміщень № 120 та № 120А в межах горища житлового будинку АДРЕСА_1 з об`ємно-планувальними рішеннями, зображених на плані в технічному паспорті БТІ від 18 червня 2010 року, фактично не існує.

Вказане також підтверджується протоколом огляду від 04 червня 2025 року, у ході якого встановлено фактичну відсутність вказаних приміщень.

Таким чином, група осіб на підставі підроблених документів зареєстрували право власності на приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 120, АДРЕСА_3 та шахрайським шляхом заволоділи приміщенням горища вказаного будинку.

Постановою прокурора від 26 травня 2025 року приміщення №120 площею 124,30 м2, приміщення № 120А площею 209,10 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , які відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать ОСОБА_5 , визнано речовими доказами.

З огляду на те, що на горищі будинку знаходяться машинні приміщення ліфтів, приміщення вентиляційних камер, бетонні несучі елементи будинку, прокладені трубопроводи в теплоізоляції з мінераловатних плит та в металевих трубах, закріплених до поверхні стелі, покладений кабель, що підтверджується актом огляду горища (технічний поверх) будинку АДРЕСА_1 від 03 лютого 2025 року та технічним паспортом ТОВ «Архітектурне бюро технічних ідей», - інвентаризаційна справа № С-2860 від 24 лютого 2025 року, з метою збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на майно, а саме на приміщення № 120 площею 124,30 м2 (реєстраційний номер майна 31506864) за адресою АДРЕСА_1 , яке відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать ОСОБА_5 та приміщення № 120А площею 209,10 м2 (реєстраційний номер майна 31506931) за адресою АДРЕСА_1 , яке відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать ОСОБА_5 , із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном та забороною проведення будь-яких будівельних робіт у вказаному приміщенні.

Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати майна шляхом його відчуження на користь третіх осіб, знищення, пошкодження шляхом проведення будівельних робіт та може становити загрозу для мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Судове засідання призначене на 09 червня 2025 року було відкладено на 10 червня 2025 року за клопотанням представника власника майна.

У судове засідання, призначене на 10 червня 2025 року, з`явилися прокурор та представник власника майна.

Представник власника майна просив суд долучити до матеріалів клопотання копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи № 6-47840св13 від 30 січня 2014 року та копію рішення Деснянського районного суду м. Києва № 753/19835/19 від 17 квітня 2023 року. Зазначив, що обставини, які були встановлені судами у вказаних справах, доводять правомірність володіння та розпорядження ОСОБА_5 приміщеннями на які прокурор просить накласти арешт.

Прокурор не заперечував щодо долучення вказаних документів, однак, зазначив, що обставини, які були встановлені при розгляді вказаних цивільних справ не мають об`єктивного відношення до даного кримінального провадження, враховуючи мету та доцільність накладення арешту на вказані приміщення. Загалом, прокурор підтримав клопотання про накладення арешту на вказані приміщення з підстав викладених у клопотанні.

Представник власника майна заперечував щодо задоволення клопотання, зазначив, що приміщення не можуть бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні, як про це зазначив прокурор, оскільки не відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Просив врахувати, що у рішенні ВССУ від 2014 року судом було встановлено, що позивачем у справі не доведено факту того, що спірні нежитлові приміщення належать до допоміжних приміщень, а ОСББ "Будинок Ахматової", звертаючись із позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів за утримання будинку та прибудинкової території, зазначав, що ОСОБА_5 є власником таких нежитлових приміщень та це також було встановлено судом у цивільній справі. Вважає, що кримінальне правопорушення відсутнє, ОСББ подало неправдиву заяву про вчинення кримінального правопорушення власником нежитлових приміщень, а отже такі не можуть бути речовими доказами у справі, наявність постанови прокурора про визнання їх речовими доказами, не є однозначною підставою для накладення на них арешту.

Слідчий суддя, заслухавши позиції учасників справи, повно, всебічно та об`єктивно вивчивши доводи клопотання, матеріали кримінального провадження долучені до нього, доходить наступного висновку.

Як визначено частиною другою статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною третьою статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно зі статтею 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, що були надані суду для дослідження, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак злочину, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, частиною третьою статті 358 КК України.

Згідно з частиною третьою статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом першим частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зважаючи на обставини та події, які були встановлені досудовим розслідуванням, з огляду на наявні докази у матеріалах кримінального провадження, нерухоме майно, а саме приміщення, на які прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вони можуть бути об`єктом кримінально протиправних дій, враховуючи правову підставу для арешту майна, а також з метою об`єктивного всебічного досудового розслідування та необхідності встановлення обставин скоєння злочину, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено необхідність арешту зазначених приміщень.

Слідчий суддя відхиляє доводи представника власника майна щодо відсутності доказів вчинення кримінального правопорушення, а отже те, що нежитлові приміщення не є речовими доказами у справі, зважаючи на те, що слідчий суддя на цій стадії кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості. Також долученні до клопотання копії судових рішень не свідчать про відсутність ознак злочину, передбаченого частиною четвертою статті 190, частиною третьою статті 358 КК України, та, відповідно, не є однозначною підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Як передбачено частиною четвертою статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Частиною одинадцятою статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Оцінивши доводи прокурора та заперечення представника власника майна, врахувавши наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження прав власника майна завданнями кримінального провадження, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, а також вид нерухомого майна, його стан на час розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на зазначені у клопотанні приміщення підлягає задоволенню шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном та забороною проведення будь-яких будівельних робіт у вказаних приміщеннях.

Керуючись статтями 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України , слідчий суддя

УХВАЛИВ:

клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно:

- нежитлове приміщення № 120 площею 124,30 м2 (реєстраційний номер майна 31506864) за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_5 , із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном та забороною проведення будь-яких будівельних робіт у вказаному приміщенні;

- нежитлове приміщення № 120А площею 209,10 м2 (реєстраційний номер майна 31506931) за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_5 , із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном та забороною проведення будь-яких будівельних робіт у вказаному приміщенні.

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1