Справа № 474/400/22
Провадження № 1-кс/474/115/25
УХВАЛА

Іменем України

07.07.25р. с-ще Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову керівника Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 25.06.2025р. про відмову у задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_3 від 29.05.2025р. щодо недотримання слідчим розумних строків у кримінальному провадженні, внесеному 11.03.2019р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

встановив:

03.07.2025р. до слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області, в порядку ст. 303 КПК України, надійшла скарга ОСОБА_3 (далі - скаржник), в якій останній просить скасувати постанову керівника Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_4 (далі - прокурор) від 25.06.2025р., якою відмовлено у задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_3 від 29.05.2025р. щодо недотримання слідчим розумних строків у кримінальному провадженні, внесеному 11.03.2019р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та зобов`язати його повторно розглянути її в порядку ст. 308 КПК України.

В обґрунтування вимог скарги скаржник вказує, що прокурор послався на перелік слідчих дій без їх оцінки та аналізу за відсутності посилання на дотримання або ж недотримання слідчими розумних строків під час досудового розслідування із оцінкою причин тривалого досудового розслідування, яке триває більше 6 років і по суті не є складним.

Прокурор не спростував та не дав оцінки доводам скаржника щодо невиконання слідчими станом на 29.05.2025р. ухвали ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.09.2020р. про повторний розгляд клопотання від 11.08.2020р. щодо призначення експертизи з метою встановлення давності складання письмового пояснення ОСОБА_5 від 18.01.2018р. щодо обставин нещасного випадку, який стався з ученицею 5 класу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , згідно задоволених клопотань від 16.03.2021р. та 28.12.2023р.

Твердження прокурора щодо отримання 24.06.2025р. слідчим оригіналу пояснень ОСОБА_5 для з`ясування давності їх складання та призначення слідчим 25.06.2025р. технічної експертизи вказаного пояснення аж ніяк не свідчать про виконання ним станом на 29.05.2025р. ухвали слідчого судді Врадіївського районного суду від 02.09.2020р. в межах розумних строків. Ухвалою суду було зобов`язано слідчого розглянути клопотання скаржника від 11.08.2020р. щодо призначення експертизи давності документу в порядку ст. 220 КПК України, згідно якої про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Натомість по цей день скаржник не отримав ніяких повідомлень про результати розгляду клопотання від 11.08.2020р.

За таких обставин, скаржник вважає, що за відсутності прокурорської оцінки причин тривалого невиконання ухвали суду вищезазначене твердження прокурора є формальним та таким що не відповідає в повній мірі фактичним обставинам справи.

Прокурор не спростував та не дав оцінки доводам скаржника про невиконання слідчим вказівок начальника Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_7 щодо повторного розгляду клопотання від 11.08.2020р. в строк до 25.04.2024р.

Твердження прокурора щодо отримання слідчим тільки 24.06.2025р. оригіналу пояснень ОСОБА_5 для з`ясування давності їх складання та призначення слідчим 25.06.2025р. технічної експертизи вказаного пояснення аж ніяк не спростовують доводів скаржника з цього приводу та свідчать про відсутність прокурорського контролю за виконанням своїх вказівок в розумні строки.

Прокурор не спростував та не дав оцінки доводам скаржника щодо невиконання слідчими станом на 29.05.2025р. ухвали ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.05.2024р. про повторний розгляд клопотання від 15.05.2024р. про проведення слідчих дій. На сьогоднішній день ніякого повідомлення про результати повторного розгляду клопотання від 15.05.2025р. скаржник не отримав.

Твердження прокурора щодо проведення огляду місця події на виконання клопотання скаржника від 15.05.2025 не відповідає в повній мірі фактичним обставинам справи, оскільки він був проведений всупереч клопотанню скаржника без участі спеціаліста та без оцінки відповідності його правилам техніки безпеки для проведення в ньому ігор по футболу.

Твердження прокурора на предмет того, що такі слідчі дії як ознайомлення з особовою справою вчителя фізкультури ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , приєднання до матеріалів справи копій його трудової книжки, диплома та документів про підвищення кваліфікації не є предметом розслідування вищезазначеного кримінального провадження є його припущенням, яке немає нічого спільного з чинним законодавством.

Всі вищезазначені документи в сукупності свідчать, що всупереч п. 4 ст. 46 Закону України Про зайнятість населення, призначений 01.11.2017р. директором школи без попереднього підвищення кваліфікації на посаду вчителя фізичної культури кочегар ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , який 20 років тому назад закінчив ВУЗ за спеціальністю фізична культура і до призначення жодного дня не працював у школі, а тому для нього робота на посаді вчителя фізичної культури була непідходящою, що і є однією із основних причин нещасного випадку.

За таких обставин, скаржник вважає, що всі слідчі дії пов`язані із цими документами є доказами та предметом розслідування кримінального провадження.

Твердження прокурора на предмет того, що такі слідчі дії як витребування інструкції з питань охорони праці за 1917-1918н.р. та допиту як свідка ОСОБА_8 з питань проведення інструктажу ОСОБА_5 не є предметом розслідування кримінального провадження є його черговим припущенням, яке немає нічого спільного з дійсними обставинами кримінального провадження.

Згідно змісту кримінального провадження вбачається, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 у 2017-2018н.р. не атестовані з питань охорони праці у зв`язку з відсутністю коштів у відділі освіти на оплату даного навчання, а тому вступний та первинний інструктаж ОСОБА_5 , призначеному 01.11.2017р. на посаду вчителя фізичної культури ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо і надавали то особи, які були не атестовані з питань охорони праці. Сам ОСОБА_5 надав учням 5-ого класу 06.11.2017р. та 07.11.2017р. вступний та первинний інструктаж, як особа, яка не була атестована з питань охорони праці що є однією із причин нещасного випадку.

Відсутність інструкції з питань охорони праці за 1917-1918н.р., посадової інструкції вчителя фізичної культури та, згідно протоколу допиту ОСОБА_5 від 23.04.2019р., зміст його інструктажу з техніки безпеки фактично із одного речення (який окрім нього ніким не підтверджується) в сукупності свідчать, що 16.01.2018р. на уроці фізкультури вчитель ОСОБА_5 не дав та і не знав як правильно надати інструктаж з техніки безпеки, який унеможливив би від отримання травм від ударів м`ячем та від порушення безпечної техніки відбору м`яча, що є однією із причин нещасного випадку. До речі, він цього не знає і по сьогоднішній день.

За таких обставин, скаржник вважає, що витребування інструкції з охорони пращ відноситься до предмету розслідування кримінального провадження.

Разом з тим, член комісії районного відділу освіти ОСОБА_9 , як спеціаліст в області фізичної культури, в присутності скаржника ознайомив членів комісії із змістом журналу 5-ого класу Покровської ЗОШ за 2017-2018н.р., згідно якого урок на якому учениця отримала травму не відповідав календарно-тематичному плануванню, що і є теж однією із причин нещасного випадку.

За таких обставин, скаржник вважає, що за відсутності журналу 5-ого класу ІНФОРМАЦІЯ_2 , допит свідка ОСОБА_10 має пряме відношення до предмету розслідування кримінального провадження.

Твердження прокурора на предмет того, що відомості, які містяться в протоколі №1 та № 2 виїзних комісій по розгляду звернень ОСОБА_3 від 21.01.2022р., не є предметом розслідування у кримінальному провадженні не відповідають фактичним обставинам справи.

Відомості вищезазначених протоколів в сукупності свідчать про те, що ОСОБА_5 був призначений на посаду вчителя фізичної культури 01.11.2017р. без обов`язкового підвищення кваліфікації (що є однією із причин нещасного випадку), оскільки першу курсову перепідготовку з підвищення кваліфікації у ІНФОРМАЦІЯ_3 він пройшов тільки 09.09.2021р. не зважаючи на те, комісія райво від 16.04.2018р. рекомендувала директору школи запланувати проходження ОСОБА_5 курсову перепідготовку до 01.09.2018р.

За таких обставин, скаржник вважає, що відомості, які знаходяться у вищезазначених документах, є предметом розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор не спростував в повному обсязі та не дав оцінки доводам скаржника, зазначеним в п. 4 скарги, щодо невиконання слідчим вказівок як його, так і процесуального керівника щодо приєднання до матеріалів справи результатів розгляду клопотання скаржника від 28.12.2023р. про проведення слідчих дій.

В матеріалах кримінального провадження, згідно задоволеного клопотання від 28.12.2023р., відсутній додатковий план проведення слідчих дій та активізації досудового розслідування, згідно вказівок процесуального прокурора ОСОБА_11 від 13.03.2020р.

Твердження прокурора про допит в якості свідка начальника освіти ОСОБА_12 на виконання клопотання скаржника від 28.12.2023р. аж ніяк не свідчить, що її показання є належними доказами по справі, оскільки не перевірялись на предмет їх достовірності. Ті покази, так само як і покази її заступника ОСОБА_13 , щодо законності, повноти та правильності складання акту по розслідуванню нещасного випадку, що стався з ученицею 5 класу ОСОБА_14 , у відповідності з наказом МОН від 16.05.2019р. № 659 Про затвердження Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися із здобувачами освіти під час освітнього процесу є недостовірними та легко спростовуються матеріалами кримінального провадження. Нещасний випадок із ученицею ОСОБА_14 стався 16.01.2018р., а тому він аж ніяк не міг розслідуватися згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.05.2019р. № 659, оскільки розслідувався у відповідності до наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 31.08.2001р. Про затвердження Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах.

Немає сенсу говорити за законність Акту про нещасний випадок, завірений головою комісії, яка взагалі немає педагогічної освіти, за відсутності дати його складання, прізвищ свідків події та їх письмових пояснень, пояснень потерпілої, пояснень особи, яка допустила порушення законодавчих актів з охорони праці, витягів з журналу реєстрації інструктажів, медичної довідки про стан здоров`я потерпілої на момент травмування.

Твердження прокурора щодо відмови ОСОБА_15 та його матері надавати показання в тому числі в присутності скаржника свідчать про невиконання задоволеного клопотання з цього приводу, оскільки відмовитися давати показання щодо обставин нещасного випадку вони не мали права, так як не є родичами ні директора школи, ні вчителя фізкультури, ні потерпілої, а мали тільки право не давати показання в присутності скаржника.

Твердження прокурора щодо відмови свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 від надання додаткових показань, в тому числі в присутності скаржника, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, в частині відмови від надання показань в присутності скаржника.

Твердження прокурора щодо допиту в якості свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 аж ніяк не спростовують доводів, зазначених в п.п. 5- 6 скарги, станом на 29.05.2025р.

Твердження прокурора щодо ознайомлення тимчасовим доступом з матеріалами кримінального провадження № 0000009 від 03.07.2018 та вилучення копій протоколів допитів ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_24 є зайвим, оскільки вказані особи допитані в рамках кримінального провадження № 0000009, - є не чим іншим, як його припущенням, яке не відповідає фактичним обставинам справи. В матеріалах кримінального провадження № 0000009 відсутній протокол допиту ОСОБА_16 щодо обставин нещасного випадку, а є її пояснення від 22.04.2019р., яке, згідно ч. 2 ст. 84 КПК України, не є джерелом доказів у кримінальному провадженні. Тому вилучення протоколу допиту ОСОБА_16 з кримінального провадження № 0000224 є необхідним для забезпечення допустимості доказів.

Крім того, в кримінальному провадженні № 0000224 від 03.07.2018р. в протоколах допитів свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_24 значний обсяг інформації щодо саме обставин нещасного випадку, а у кримінальному провадженні № 0000009 від 11.03.2019р. значний обсяг інформації щодо порядку та ходу розслідування нещасного випадку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Разом з тим, у кримінальному провадженні № 0000224 свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_25 та ОСОБА_16 надали завідомо недостовірні покази щодо дати отримання травми потерпілою, кількості отриманих ударів м`ячем по голові, стверджуючи при цьому, що учениця на другий день після отримання травми прийшла до школи та скарг на здоров`я у неї не було.

В кримінальному провадженні № 0000009 ті ж самі свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_25 надали недостовірні відомості, стверджуючи, що розслідування нещасного випадку проводилося шляхом відібрання пояснень у свідків події, потерпілої та її батьків. Натомість ці покази спростовуються як показами самої потерпілої, так і її батьків.

Таким чином, протоколи допиту свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , ОСОБА_24 в кримінальному провадженні № 0000224 є джерелом важливої інформації для встановлення істини та розгляду по суті кримінального провадження № 0000009.

За таких обставин, скаржник вважає, що вищезазначене твердження прокурора є необґрунтованим.

Прокурор не спростував та не дав оцінки доводам скаржника, зазначеним в п. 7 скарги, про невиконання з прямим умислом слідчої дії в межах розумних строків щодо витребування від директора ІНФОРМАЦІЯ_6 за 2017-2018н.р., згідно задоволених клопотань від 16.10.2020р., 19.03.2021р. та 28.12.2023р.

Твердження прокурора щодо неможливості витребування якихось класних журналів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження по причині їх відсутності, свідчить, на думку скаржника, що прокурор особисто не знайомився з матеріалами справи.

Прокурор не спростував та не дав оцінки доводам скаржника, зазначеним в п. 9 скарги, про невиконання слідчим в розумні строки задоволеного клопотання від 15.04.2021р. щодо проведення відділом освіти службового розслідування нещасного випадку. Саме тому по цей день в матеріалах кримінального провадження відсутній акт службового розслідування нещасного випадку, що стався 16.01.2018р. з ученицею 5 класу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 .

Твердження прокурора на предмет того, що на виконання клопотання скаржника від 15.04.2021 слідчим скеровано запит начальнику відділу освіти щодо проведення розслідування нещасного випадку на який нею 21.05.2021р. надано копії матеріалів щодо нещасного випадку, не витримує ніякої критики і не має нічого спільного з чинним законодавством.

Прокурор не спростував та не дав належної оцінки доводам скаржника, зазначеним в п. 11 скарги, про невиконання жодної слідчої дії в розумні строки щодо підтвердження або спростування доводів потерпілого на предмет того, що такі заходи шкільної комісії щодо усунення наслідків нещасного випадку: удари і ловіння м`яча, правильна стійка і падіння під час приймання м`яча, персональний захист - аж ніяк не уможливлюють від отримання травм від ударів м`ячем в голову та порушень правил техніки відбору м`яча. Такий захід, як персональний захист взагалі відсутній в програмі по фізичній культурі для учнів 5 класу.

Твердження прокурора на предмет того, що у даному кримінальному провадженні комісією розроблено відповідні заходи як на усунення недоліків, так і попередження нещасних випадків в майбутньому відповідно до обставин нещасного випадку, що стався з ученицею ОСОБА_14 , немає нічого спільного з чинним законодавством, оскільки не підтверджується жодним доказом з посиланням на відповідність встановлених комісією заходів фактичним обставинам справи.

Твердження прокурора на предмет того, що розроблені комісією заходи не потребують їх доведення слідчим шляхом свідчать про бездіяльність слідчих та процесуального керівника, які за 6 років досудового слідства не витребували шкільну програму з фізичної культури для учнів 5 класу ІНФОРМАЦІЯ_2 , жодного разу не допитали щодо обставин та підстав встановлення заходів про усунення наслідків нещасного випадку ні членів шкільної комісії, ні директора школи, яка, згідно чинного законодавства, повинна забезпечити правильне і своєчасне розроблення заходів щодо усунення причин нещасного випадку. Згідно вищезазначених тверджень прокурора вбачається, що будь-які розроблені комісією заходи про усунення наслідків нещасного випадку (навіть ті, що потребують перевірки їх достовірності) він буде вважати правильними та такими, що не потребують їх доведення слідчим шляхом.

За таких обставин, скаржник вважає, що залишається без відповіді просте запитання: Якщо не слідчим, то яким шляхом буде проводитися розслідування кримінального провадження за фактом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей щодо встановлення заходів про усунення причин нещасного випадку?.

Прокурор не спростував та дав належної оцінки доводам скаржника, зазначеним у п. 12 скарги, щодо невиконання жодної слідчої дії в розумні строки для встановлення які саме правила безпечної техніки відбору м`яча порушила ОСОБА_14 , за яких обставин та проти кого саме із учнів її класу і які при цьому допустила порушення правил, норм, вимог нормативно-правових актів з охорони праці.

Твердження прокурора на предмет того, що питання встановлення яких саме правил безпечної техніки відбору порушила учениця не є предметом досудового розслідування кримінального провадження №0000009 є не чим іншим, як його припущенням, яке немає нічого спільного із чинним законодавством.

Згідно змісту Акту про нещасний випадок № 1 від 23 січня 2018р. вбачається, що причиною нещасного випадку є те, що учениця порушила правила безпечної техніки відбору м`яча. Натомість цей висновок є надуманим та не підтверджується ні показами потерпілої, ні показами вчителя фізичної культури ОСОБА_5 . Оскільки кримінальне провадження проводиться за фактом внесення директором школи до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей відносно причин нещасного випадку, то встановлення конкретних правил безпечної техніки відбору м`яча, які нібито порушила малолітня учениця, мають пряме відношення до предмету досудового розслідування для розгляду справи по суті. Тим більше, що навіть на сьогоднішній день потерпіла так і не знає, що конкретно вона порушила та що конкретно вона повинна була зробити для того, щоб не порушити правила безпечної техніки відбору м`яча.

За таких обставин, скаржник вважає, що вищезазначене твердження прокурора не відповідає фактичним обставинам справи.

Прокурор не дав належної оцінки доводам скаржника, зазначеним в п. 14 скарги, щодо невиконання слідчої дії в розумні строки про визнання документом Пояснення щодо обставин нещасного випадку, надане 15.02.2018р. директором ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_16 до відділу освіти.

Твердження прокурора на предмет того, що пояснення директора школи ОСОБА_16 , надані відділу освіти не можуть бути доказом у кримінальному провадженні, на мою думку, не відповідають фактичним обставинам справи із огляду на наступне.

По-перше, вищезазначене пояснення є офіційним документом, оскільки він складений, виданий та посвідчений відповідальною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та із належними реквізитами.

По-друге, зафіксована в цьому документі інформація має юридично значущий характер, а засвідчені нею події та факти здатні спричинити наслідки правового характеру і можуть бути використані як доказ у правозастосовній діяльності.

За таких обставин, скаржник вважає, що вищезазначене твердження прокурора є необґрунтованим.

Підсумовуючи вищезазначене скаржник вважає, що оскаржувана постанова невмотивована, винесена з посиланням на перелік слідчих дій без надання оцінки їх проведення в розумні строки, без оцінки системного ігнорування ухвал суду та вказівок прокурорів та без оцінки причин тривалого проведення досудового розслідування, яке безпідставно триває більше 6 років, а відтак є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити.

Керівник Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив.

Згідно приписів ч. 3 ст. 306 КПК України неявка прокурора не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухав пояснення скаржника, дослідив матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю встановленим таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 11.03.2019р. за заявою скаржника від 31.12.2018р. до ЄРДР внесено відомості за № 0000009 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, щодо вчинення директором школи ОСОБА_16 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за фактом внесення нею до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей відносно встановлення причин нещасного випадку та заходів щодо усунення причин нещасного випадку. Досудове розслідування кримінального провадження здійснювалося виключно щодо вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

29.05.2025р. скаржник звернувся на ім`я керівника Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_4 зі скаргою в порядку, визначеному ст. 308 КПК України, щодо недотримання слідчим розумних строків, в якій просив надати процесуальному прокурору обов`язкові до виконання вказівки, а саме: забезпечити виконання ухвал суду та проведення вищезазначених слідчих дій в розумні строки; здійснити ефективний процесуальний контроль в провадженні.

У своїй скарзі скаржник вказує на 15 пунктів, з огляду на які він вважає, що слідчим в межах кримінального провадження не дотримано розумних строків під час досудового розслідування.

Постановою від 02.06.2025р. прокурор відмовив в задоволенні скарги.

Ухвалою слідчого судді від 09.06.2025р. постанова прокурора від 02.06.2025р. була скасована та зобов`язано останнього розглянути скаргу.

Постановою від 25.06.2025р. прокурор, після повторного розгляду скарги, відмовив в її задоволенні.

Мотивуючи та обґрунтовуючи своє рішення прокурор у тексті постанови, посилаючись на чинне законодавство, розкрив поняття розумного строку досудового розслідування, перерахував вчиненні в межах кримінального провадження слідчі (розшукові) та процесуальні дії. Також висловив свою позицію щодо меж здійснення досудового розслідування, з огляду на предмет доказування в кримінальному провадженні, та щодо недоцільності проведення слідчих дій для встановлення обставин, які не входять до предмету доказування.

Окрім цього прокурор також зазначив наступне:

...1. З метою виконання ухвали слідчого судді Врадіївського районного суду слідчим 24.06.2025 отримано оригінал пояснень ОСОБА_5 для з`ясування давності їх складення, що підтверджує задоволення клопотання ОСОБА_3 в цій частині та постановою слідчого від 25.06.2025 призначено технічну експертизу вказаного пояснення, що підтверджує задоволення клопотання ОСОБА_3 в цій частині та його виконання.

2. На виконання вказівок процесуального керівника слідчим повторно розглянуто клопотання ОСОБА_3 від 11.08.2020 щодо призначення експертизи давності документу. Як вказано по тексту, слідчим 24.06.2025 отримано оригінал пояснень ОСОБА_5 для з`ясування давності їх складення та постановою слідчого від 25.06.2025 призначено технічну експертизу вказаного пояснення, що підтверджує задоволення клопотання ОСОБА_3 в цій частині та його виконання.

3. На виконання клопотання Мачарського від 15.05.2024 проведено огляд місця події (спортивної зали навчального закладу), постановою слідчого від 24.06.2025 року визнано документом копію аркушу журналу 5-го класу та лист відділу освіти з питань атестації працівників.

Щодо ознайомлення тимчасовим доступом, як зазначає ОСОБА_3 із журналом реєстрації нещасних випадків та долучення його до матеріалів провадження , а також допиту потерпілої та її мати щодо наявності їх підпису у журналі про отримання копії акту про нещасний випадок, то вказані відомості не підлягають з`ясуванню, оскільки не є предметом доказування у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 366 КК України, розпочатого за фактом внесення директором школи ОСОБА_16 до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей щодо встановлення нещасного випадку та заходів щодо усунення причин нещасного випадку, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Щодо ознайомлення з особовою справою вчителя фізичної культури ОСОБА_5 та долучення до матеріалів кримінального провадження копії його трудової книжки, копії диплома та документів про підвищення кваліфікації, то вказані документи та інформація, яка в них міститься ,в розумінні ст. ст. 91, 99 КПК України, не можуть слугувати доказами на з`ясування обставин у вищевказаному кримінальному провадженні та не є предметом розслідуваного кримінального провадження

Щодо витребування інструкції з питань охорони праці, допиту як свідка ОСОБА_26 з питань проведення інструктажу ОСОБА_5 , оскільки з`ясування даних питань не відноситься до предмету розслідуваного кримінального провадження.

З питання призначення експертизи безпеки життєдіяльності та охорони праці щодо нещасного випадку, слідчим 29 лютого 2024 року за клопотанням потерпілого ОСОБА_3 відмовлено у призначенні експертизи життєдіяльності та охорони праці щодо нещасного випадку, що стався 16.01.2018 з ученицею 5-го класу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 експертизи. Ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду від 07.03.2024 відмовлено у задоволенні скарги на постанову слідчого про відмову у призначені такої експертизи. Дана ухвала не оскаржується. Тобто у своєму рішенні слідчий суддя визнав законною постанову слідчого про відмову у призначенні вищевказаної експертизи, що в свою чергу не потребує в черговий раз вирішення питання про призначення такої експертизи.

Щодо визнання документами протоколів №1 та №2 виїзду комісії по розгляду звернень ОСОБА_3 , від 21.01.2022, а також довідки за результатами виїзду комісії від 13.04.2018, то відомості, які в них містяться не є предметом розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

4-5. На виконання клопотання ОСОБА_3 від 28.12.2023 допитано як свідка ОСОБА_12 . Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 відмовидись віднадання додаткових показань, в тому числі в присутності ОСОБА_3 ОСОБА_29 та його мати ОСОБА_30 відмовились від надання показань, в тому числі в присутності ОСОБА_3 . Також ознайомлення тимчасовим доступом з матеріалами кримінального провадження №0000224 від 03.07.2018 та вилучення копій документів, а саме протоколів допитів ОСОБА_28 , ОСОБА_25 , ОСОБА_31 , ОСОБА_24 є зайвим, оскільки вказані особи допитані в рамках кримінального провадження №0000009. Не потребує приєднання до матеріалів кримінального провадження висновку експерта щодо наявних тілесних ушкоджень в ОСОБА_14 , оскільки відомості, які містяться у даному документі не є предметом розслідуваного кримінального провадження.

6. З приводу допиту свідка ОСОБА_32 , то його мати ОСОБА_30 та він відмовились від надання показань, в тому числі в присутності ОСОБА_3 . Допитано як свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 . Допитати як свідка ОСОБА_33 не виявилось за можливе, так як останній перебуває за межами України, ОСОБА_34 , ОСОБА_35 перебувають за межами Миколаївської області.

7. Щодо витребування класних журналів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження, то за інформацією наявною в матеріалах кримінального провадження, вони відсутні, що унеможливлює їх витребування.

8. Щодо витребування з матеріалів кримінального провадження №0000224 амбулаторної картки ОСОБА_36 та історії її хвороби є недоцільним, оскільки слідчим на підставі ухвали слідчого судді від 10.06.2025 отримано тимчасовий доступ до амбулаторної картки ОСОБА_36 та історії хвороби останньої від 17.01.2018, які зберігаються у КНП ІНФОРМАЦІЯ_7 . Ухвалу направлено до закладу охорони здоров`я для підготовки необхідних матеріалів та надання їх слідчому. 9. На виконання клопотання ОСОБА_3 від 15.04.2021 слідчим 23.04.2021 скеровано запит начальнику відділу освіти щодо проведення розслідування нещасного випадку. 21.05.2021 начальником відділу освіти надано копії матеріалів щодо нещасного випадку.

10.Питання призначення на посаду вчителя фізичної культури ОСОБА_5 не є предметом розслідування у вказаному кримінальному провадженні та не потребує з`ясуванню.

11. Що стосується питання підтвердження чи спростування доводів ОСОБА_3 щодо правильності визначення заходів щодо усунення наслідків нещасного випадку, то чинне законодавства у сфері охорони праці не містить чіткого переліку визначених заходів до усунення наслідків нещасного випадку. У даному кримінальному провадженню комісією розроблено відповідні заходи як на усунення недоліків, так і попередження нещасних випадків в майбутньому відповідно до обставин нещасного випадку, який стався з ученицею ОСОБА_14 , що не потребує їх доведення слідчим шляхом. Більш того, питання, які ставить потерпілий ОСОБА_3 сформульовані в такому контексті, що слідчий або прокурор мали б довести, що ці заходи в майбутньому не спричинять настання нещасного випадку, що виходить за межі досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

12. Слідчим постановою від 15 травня 2020 року визнано документом у кримінальному провадженні повідомлення про наслідки нещасного випадку від 23.01.2018, тому повторне визнання його документом є зайвим.

13. Постановою слідчого від 24.06.2025 року визнано документом лист відділу освіти з питань атестації працівників.

14. Під час вивчення матеріалів кримінального провадження, внесеного 11.03.2019 до ЄРДР за №0000009, встановлено, що досудове розслідування було розпочате, проводилося та проводиться виключно за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, яка передбачає відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто підроблення офіційних документів. Вказане кримінальне провадження розпочато за фактом внесення директором школи ОСОБА_16 до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей щодо встановлення нещасного випадку та заходів щодо усунення причин нещасного випадку.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України характеризується активною поведінкою - діями, які полягають у перекручуванні винним істини в офіційних документах чи у видачі неправдивих офіційних документів шляхом використання для цього свого службового становища. Злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України визнається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї з таких дій, передбачених диспозицією статті, як складання неправдивого офіційного документа; видача неправдивого офіційного документа; внесення до офіційного документа неправдивих відомостей; інше підроблення офіційного документа. Водночас, питання щодо встановлення яких саме правил безпечної техніки відбору м`яча порушила учениця, а також законності призначення на посаду вчителя фізичної культури ОСОБА_5 не є предметом досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 11.03.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009.

15. Статтями 84-86 КПК України визначено, , що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексу порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

За приписами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; виді і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Системний аналіз норм кримінального процесуального закону визначає, що індивідуалізація предмета доказування у конкретному кримінальному провадженні здійснюється з урахуванням диспозиції статті КК, за якою кваліфікується діяння, що підлягає доказуванню, тобто, такого обсягу доказів, який забезпечує достовірне встановлення обставин, що підлягають доказуванню.

За змістом ст.ст.84-86, 95 КПК України пояснення не є джерелом доказів, в зв`язку з чим не потребує у кримінальному провадженні визнавати документом саме пояснення особи. Таким чином, пояснення директора школи ОСОБА_31 , надані відділу освіти не можуть бути доказом у кримінальному провадженні.

Як вбачається з наведеного, під час досудового розслідування слідчим вживались заходи на забезпечення встановлення обставин кримінального правопорушення як шляхом проведення слідчих дій, виконання вказівок прокурора, вказівок посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_8 , виконання клопотань учасника кримінального провадження, виконання ухвал слідчого судді.

Здійснюючи нагляд у формі процесуального керівництва, прокурорами неодноразово надавались письмові вказівки, остання вказівка надана 12.05.2025.

З наведеного вбачається, що слідчим виконано: п.п. 1, 2 скарги щодо призначення технічної експертизи пояснень ОСОБА_5 на предмет встановлення давності їх складення; п. 3 скарги щодо проведення огляду місця події (спортивної зали навчального закладу), а також постановою слідчого від 24.06.2025 року визнано документом копію аркушу журналу 5-го класу та лист відділу освіти з питань атестації працівників п.4 в частині допиту свідка ОСОБА_12 ; п. 6 - в частині допиту як свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ; п. 8 - отримано тимчасовий доступ медичних документів ОСОБА_24 ; п. 9 - слідчим 23.04.2021 скеровано запит начальнику відділу освіти щодо проведення розслідування нещасного випадку. 21.05.2021 начальником відділу освіти надано копії матеріалів щодо нещасного випадку; п. 13 - постановою слідчого від 24.06.2025 року визнано документом лист відділу освіти з питань атестації працівників. Крім того, слідчим постановою від 15 травня 2020 року визнано документом у кримінальному провадженні повідомлення про наслідки нещасного випадку від 23.01.2018, тому повторне визнання його документом є зайвим, на що звертає увагу потерпілий ОСОБА_3 у п. 12 скарги.

Щодо ознайомлення тимчасовим доступом, як зазначає ОСОБА_3 із журналом реєстрації нещасних випадків та долучення його до матеріалів провадження , а також допиту потерпілої та її мати щодо наявності їх підпису у журналі про отримання копії акту про нещасний випадок; ознайомлення з особовою справою вчителя фізичної культури ОСОБА_5 та долучення до матеріалів кримінального провадження копії його трудової книжки, копії диплома та документів про підвищення кваліфікації; витребування інструкції з питань охорони праці, допиту як свідка ОСОБА_26 з питань проведення інструктажу ОСОБА_5 ; визнання документами протоколів №1 та №2 виїзду комісії по розгляду звернень ОСОБА_3 , від 21.01.2022, а також довідки за результатами виїзду комісії від 13.04.2018 ( п.3 скарги), то вказані документи та відомості, які в них містяться не підлягають з`ясуванню, оскільки не є предметом доказування у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 366 КК України.

Аналогічно питання щодо встановлення яких саме правил безпечної техніки відбору м`яча порушила учениця, а також законності призначення на посаду вчителя фізичної культури ОСОБА_5 не є предметом досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 11.03.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009( п. 14 скарги).

Крім того, у даному кримінальному провадженню комісією розроблено відповідні заходи як на усунення недоліків, так і попередження нещасних випадків в майбутньому відповідно до обставин нещасного випадку, який стався з ученицею ОСОБА_14 , що не потребує їх доведення слідчим шляхом. Більш того, питання, які ставить потерпілий ОСОБА_3 сформульовані в такому контексті, що слідчий або прокурор мали б довести, що ці заходи в майбутньому не спричинять настання нещасного випадку, що виходить за межі досудового розслідування у даному кримінальному провадженні (п. 11.скарги). Через відсутність відповідних матеріалів у зв`язку зі сплином термінів зберігання унеможливлює виконання п. 7.

Також неможливо допитати повторно свідків у присутності ОСОБА_3 через їх відмову у проведенні такого допиту, як і свідків нещасного випадку, які перебувають поза межами Миколаївської області.

За таких обставин скарга потерпілого ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, а відтак з врахуванням приписів ч.2 ст. 308 КПК України надання процесуальному прокурору вказівок керівником окружної прокуратури не є необхідним....

Встановив вказані обставини приходжу до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно з приписами п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

За приписами ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

При цьому слід враховувати, що процесуальні дії - це дії, спрямовані на виконання завдань кримінального провадження на різних стадіях кримінального процесу, в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством. Беручи до уваги положення п. 10 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 КПК України, та виходячи зі змісту ст. 28 КПК України, яка вказує, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень і які не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Тому, прийняття процесуального рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, або виконання певної процесуальної дії, є процесуальними діями, строки проведення та результати яких, організують та впорядковують здійснення кримінального процесу.

Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Для розуміння поняття найкоротших, розумних строків досудового розслідування, слід керуватися ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (Право на справедливий суд) та практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення положення розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один строк у конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства).

У кримінальному провадженні відлік часу, на думку ЄСПЛ, починається з моменту висунення обвинувачення в широкому розумінні цих слів. Тобто сюди включається й арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування, й інші дії, що мають на увазі схожі твердження і що істотно впливають на становище підозрюваного (справа Екле проти ФРН).

У п. 253 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України суд зазначає, що момент, з якого ст. 6 починає застосовуватись до кримінальних питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу сутнісній, а не формальній концепції обвинувачення, про яке йдеться у п. 1 ст. 6 (див. п. 62 рішення ЄСПЛ від 18 січня 2007 року у справі Шубінський проти Словенії).

Обов`язковість урахування цілої низки конкретних обставин справи при визначенні розумності строку зумовила також необхідність вироблення ЄСПЛ переліку взаємопов`язаних критеріїв. У п. 116 рішення ЄСПЛ від 12 березня 2009 року у справі Вергельський проти України зазначено, що розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів (див., серед багатьох інших, п. 67 рішення у справі Пелісьє і Сассі проти Франції). Далі йдеться про те, що обвинувачений у кримінальній справі повинен мати право розраховувати на здійснення провадження в його справі з особливою ретельністю і що положення ст. 6 покликані не допускати в кримінальних справах надто тривалого перебування обвинувачуваної особи в стані невизначеності щодо своєї долі (див. п. 89 рішення ЄСПЛ від 2 березня 2006 року у справі Нахманович проти Росії та п. 71 рішення ЄСПЛ від 7 грудня 2006 року у справі Іванов проти України).

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтями 84-86 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Частиною 1, п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 1 ст. 99 КПК України визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 103, ч. 1 ст. 104, ч. 1 ст. 106 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: 1) у протоколі; 2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; 3) у журналі судового засідання.

У випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.

Частинами 1 та 2 ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

В свою чергу, ч. 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

З огляду на приписи чинного законодавства обґрунтованим слід визнавати рішення прокурора, ухвалене на основі повного і всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, які були досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а також якщо рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, оскаржувана постанова відповідає таким вимогам. Прокурор у своїй постанові не лише розкрив поняття розумного строку досудового розслідування, перерахував вчиненні в межах кримінального провадження слідчі (розшукові) та процесуальні дії, а також навів доводи на спростування тверджень скаржника, які узгоджуються з матеріалами досудового розслідування, висловив свою позицію щодо меж здійснення досудового розслідування та щодо недоцільності проведення слідчих дій для встановлення обставин, які не входять до предмету доказування. Також прокурор дав оцінку проведеним слідчим діям в контексті поведінки скаржника, інших учасників кримінального провадження і обставин, які існували на момент вчинення таких слідчих дій та дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

При цьому слід зазначити, що хоча досудове розслідування триває з 2019 року, однак цей факт сам по собі не може свідчити про обґрунтованість скарги, оскільки до уваги має братися також поведінка заявника, кількість та складність проведених слідчих дій та час необхідний для їх проведення, а також інші супутні обставини, які в тій чи інший мірі впливають на строк досудового розслідування.

З огляду на вищевикладене в сукупності слідує, що в цілому скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою, а відтак не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369-372 КПК України, -

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову керівника Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 25.06.2025р. про відмову у задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_3 від 29.05.2025р. щодо недотримання слідчим розумних строків у кримінальному провадженні, внесеному 11.03.2019р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та підписаний 10 липня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1