ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/864/25 Справа № 200/1027/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000935 від 24 липня 2017 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1, 5, 12 ч. 2 ст.115, ч. 2 ст. 15, п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

Обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 355 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повернено прокурору для приведення його у відповідність з вимогами КПК України.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15.07.2024 раніше ухвалений у цьому провадженні вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2023 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_10 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої висновки, суд апеляційної інстанції керувався, зокрема, тим, що обвинувальний акт не містять викладу суб`єктивної сторони злочину, а саме умислу обвинувачених, мотивів їх дій, цілей, що вони переслідували, у акті не встановлено обставин, що передували зазначеним подіям за участю вказаних осіб, що саме стало причиною та спонукало обвинувачених до застосування зброї, не конкретизовано дії, вчинені обвинуваченими з повним викладом об`єктивної сторони злочину, не зазначено їх послідовність та наслідки, відсутня деталізація отриманих кожним з потерпілих тілесних ушкоджень, що призвели до смерті, їх характер та локалізація на тілі потерпілих з огляду на взаємне розташування учасників конфлікту, що свідчить про те, що причинний зв`язок між діями обвинувачених та наслідками залишився невстановленим.

З урахуванням цих обставин, а також вимог ч. 3 ст. 415 КПК України, якими визначено обов`язковість врахування судом першої інстанції при новому розгляді висновків і мотивів, з яких скасовані судові рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані недоліки обвинувального акта є перешкодою для призначення справи до судового розгляду.

В апеляційні скарзі прокурор просить ухвал скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Прокурор вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить усі необхідні відомості, які є достатніми для здійснення судового розгляду. При цьому, прокурор зауважує, що судовий розгляд здійснюється в межах обвинувачення, а оцінка наведених у акті обставин здійснюється вже після повного дослідження доказів. На думку прокурора, у цьому провадженні вже було призначено судовий розгляд, отже визнано обвинувальний акт таким, що відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Окрім цього, прокурор звертає увагу на те, що повертаючи обвинувальний акт, суд не вказав на те, які саме недоліки підлягають усуненню, а лише посилався на ухвалу апеляційного суду, що позбавляє сторону обвинувачення можливості їх виправити та визначити розумний строк для їх усунення. При цьому, судом проігноровано право прокурора на зміну обвинувачення а також на відмову від нього.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинувачених та захисника, які просили ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в зазначеному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу суду в межах апеляційної скарги.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, до яких, зокрема, належить зазначення у ньому фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення.

Виходячи з наведених вимог кримінального процесуального закону, обвинувальний акт повинен містити саме ті обставини, які прокурор вважає встановленими, та які з позиції сторони обвинувачення у відповідності з вимогами ст. 91 КПК України підлягають доказуванню під час судового розгляду.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції керувався некоректністю обвинувачення, яка перешкоджає судовому розгляду провадження.

На переконання колегії суддів, суд вийшов за межі попереднього судового розгляду, оскільки фактично вдався до оцінки викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального провадження та перевірки кваліфікації дій обвинувачених, що може бути здійснено виключно на стадії судового розгляду.

Посилання суду на те, що суперечності обвинувального акта були встановлені ухвалою Дніпровського апеляційного суду, якою скасовано ухвалений у цій справі вирок та призначено новий судовий розгляд, є необґрунтованим.

Згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Системний аналіз наведених вимог закону дає підстави вважати, що встановлені судом апеляційної інстанції суперечності обвинувального акта хоча і є обов`язковими для врахування при новому розгляді, проте не є такими, що обумовлюють наслідки, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, оскільки належать до обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

З огляду на вказані вимоги закону, встановлена судом апеляційної інстанції суперечливість обставин обвинувачення має бути врахована судом виключно в контексті вимог ст. 337 КПК України.

Наведене кореспондується й з положення ч. 3 ст. 415 КПК України, які визначають, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Тож з урахування наведеного, під час нового судового розгляду суд має врахувати встановлені судом апеляційної інстанції обставини та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви суду колегія суддів не може, оскільки встановлення відповідності зазначених в матеріалах провадження даних фактичним обставинам кримінального правопорушення, а також перевірка правильність наданої органом досудового розслідування кваліфікації діям обвинувачених не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання та в розумінні вимог ст. 291 КПК України не є підставою для повернення акта прокурору для усунення недоліків.

Отже, посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акта, є необґрунтованими. Інших підстав для його повернення прокурору в ухвалі зазначено не було.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1, 5, 12 ч. 2 ст.115, ч. 2 ст. 15, п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 355 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3