Справа №345/880/25
Провадження № 1-кп/345/187/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000126від 21.02.2025, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , перебуває на обліку у нарколога, не одруженого, безробітного, з середньою освітою, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого: вироком Калуського міськрайонного суду від 12.06.2024 за ч. 1 ст. 395 КК України до штрафу у розмірі 1190 грн., ухвалою Калуського міськрайонного суду від 19.12.2024 року несплачену суму штрафу замінено на покарання у виді 70 годин громадських робіт, яке відбув в повному обсязі,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,

з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство щодо особи, з якою перебуває в близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Злочин вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_2 , перебуваючи з 20.03.2024 на профілактичному обліку у секторі превенції Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області як «кривдник», в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, протягом тривалого часу, знаходячись по місцю свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 , систематично вчиняв по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 психологічне та фізичне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік та приниженні, штовханні, що погіршило якість її життя та заподіяло шкоду її психологічному та фізичному здоров`ю.

За протиправні дії, вчинені відносно своєї матері ОСОБА_6 , які мали місце 14.06.2024 року, ОСОБА_2 постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.07.2024 року, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, за вчинення протиправних дій, вчинених відносно своєї матері ОСОБА_6 , які мали місце 10.08.2024, ОСОБА_2 постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.08.2024 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, за вчинення протиправних дій, вчинених відносно своєї матері ОСОБА_6 , які мали місце 11.08.2024, ОСОБА_2 постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.08.2024 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_2 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою протиправну поведінку, знову вчинив домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_6 , що призвело до її психологічного та фізичного страждання та погіршення якості життя потерпілої.

Зокрема, 18.02.2025 близько 17:30 год., ОСОБА_2 перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 вчинив конфлікт із своєю матір`ю ОСОБА_6 , ображав її, висловлювався в сторону матері нецензурними словами, принижував її честь та гідність, а також погрожував фізичною розправою внаслідок чого завдав психологічних страждань та погіршив якість життя потерпілої.

Продовжуючи свої злочинні дії, 19.02.2025 близько 17:30 год. год., ОСОБА_2 перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 вчинив конфлікт із своєю матір`ю ОСОБА_6 , ображав її, висловлювався в сторону матері нецензурними словами, принижував її честь та гідність, а також погрожував фізичною розправою внаслідок чого завдав психологічних страждань та погіршив якість життя потерпілої.

Такі систематичні, умисні, протиправні дії ОСОБА_2 , що виразились у словесних образах потерпілої, висловлюванні нецензурної лексики на адресу своєї матері, приниженні її честі, гідності та погрозах фізичною розправою викликали в потерпілої ОСОБА_6 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, а також завдали шкоди її психологічному здоров`ю.

Обвинувачений ОСОБА_2 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні визнав. Пояснив, що у 2024 році його притягували до адміністративної відповідальності за неправомірні дії по відношенню до матері, але він точно не пригадує скільки разів це було і коли саме. Щодо останніх подій, то вказав, що 18.02.2025 він прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння, через це мама висловлювала до нього претензії щодо того, що він протратив кошти. А він в свою чергу обзивав маму нецензурними та образливими словами. Наступного дня він вчинив такі самі дії по відношенню до матері. А мама побігла до родича ОСОБА_7 , який живе неподалік і пожалілась йому. Фізичної шкоди матері він не завдавав. Жалкує за вчинене. Від того часу стосунки з мамою налагодив, обіцяє в подальшому порушень не вчиняти. Просить врахувати, що мама є особою з інвалідністю і потребує постійного стороннього догляду, а він єдиний хто може їй допомагати, адже рідний брат мобілізований і на даний час проходить військову службу.

Поряд з повним визнанням своєї вини обвинуваченим, вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину доводиться сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема показаннями потерпілої, свідка та письмовими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_2 є її рідним сином і проживає разом з нею. Точної дати не пригадує, але ствердила, що взимку цього року одного дня син прийшов додому п`яний. Вона висловила йому через це певні претензії. Син розізлився і почав її обзивати та голосно кричати. Вона пішла через це з дому, а повернулась до хати коли син вже заснув. Ходила жалітись на сина до ОСОБА_8 , який живе неподалік і є старостою села. Після цього їй запропонували підписати заяву в поліцію на сина. Ствердила, що останнім часом син виправив свою поведінку, він допомагає їй поратись по господарству. Другий син проходить службу і більше нікому їй допомагати. Тому, просить не позбавляти ОСОБА_2 волі, адже вона особа з інвалідністю і потребує сторонньої допомоги.

Свідок ОСОБА_9 , який займає посаду поліцейського офіцера громади і в його зону обслуговування входить село Мислів, розповів, що знає обвинуваченого ОСОБА_2 як особу, яка неодноразово притягувалась до відповідальності, в тому числі і за домашнє насильство. З ОСОБА_2 проводили виховні та роз`яснювальне бесіди, в тому числі попереджували про можливість притягнення до кримінальної відповідальності, якщо він не припинить свої неправомірні дії щодо матері. Потерпіла не має власного телефону, тому вона неодноразово зверталась до старости села Любомира Гулимчука, який живе неподалік, а вже той повідомляв поліцейських про факти домашнього насильства. Так 19 чи 20 лютого 2025 року вчергове зателефонував староста села і повідомив, що до нього зі скаргами на сина приходила ОСОБА_6 . Поліцейські прибули в село Мислів і на дорозі зустріли ОСОБА_6 . Вона були дуже схвильована і емоційно збуджена. Повідомила, що син кричить на неї і просила вжити якихось заходів до нього бо вона його боїться. Вони відібрали в неї заяву, яку потерпіла добровільно підписала. Додатково свідок розповів, що йому відомо, що обвинувачений постійного місця роботи не має, але періодично підпрацьовує в односельчан, за що отримує певні кошти, але часто витрачає їх на алкоголь. Свідок підтвердив, що дійсно обвинувачений допомагає матері поратись по господарству. Інших близьких осіб, які б могли допомагати потерпілій нема, адже на даний час другий син потерпілої проходить військову службу.

Крім показань потерпілих та свідків, вина ОСОБА_2 підтверджується наступними письмовими доказами.

Зокрема, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.02.2025 року, в якому зафіксовано прохання ОСОБА_6 притягнути до кримінальної відповідальності її сина ОСОБА_2 , який 18.02.2025 року та 19.02.2025 року близько 17.30 год. вчиняв відносно неї насильство психологічного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, що призвело до її фізичних та психологічних страждань, всі ці дії вчиняє систематично, в стані сп`яніння.

За результатами проведеного практичним психологом Калуського міського центру соціальних служб ОСОБА_10 24.02.2025 року комплексного психологічного дослідження ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_2 , неодноразово вчиняючи домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_6 , застосовуючи словесні образи, погрози фізичною розправою та залякування, у зв`язку із чим у останньої виникли побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Відповідно до висновку від 24.02.2025 року, складеного Калуським міським центром соціальних служб за результатом проведення оцінки потреб ОСОБА_6 , встановлено, що жінка ОСОБА_6 зазнала домашнього насильства зі сторони свого сина ОСОБА_2 .

За фактом вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_6 були складені протоколи про адміністративні правопорушення:

- від 17.06.2024 серії ВАД №580913 за фактом вчинення домашнього насильства 14.06.2024 близько 16.00 год.;

- від 14.08.2024 серії ВАД №250267 за фактом вчинення домашнього насильства 10.08.2024 близько 18.00 год.;

- від 14.08.2024 серії ВАД №250268 за фактом вчинення домашнього насильства 11.08.2024 близько 14.00 год.

На підставі перелічених протоколів ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності постановами Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від: 04.07.2024 року, 19.08.2024 року. ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП, йому призначали стягнення у вигляді штрафу.

Щодо свідка ОСОБА_11 , який зазначений в реєстрі матеріалів досудового розслідування, то під час судового розгляду після дослідження письмових доказів і допиту потерпілої, сторони кримінального провадження відмовились від допиту в судому засіданні зазначеної особи. Потерпіла погодилась з такою позицією. Враховуючи принцип диспозитивності суд не вправі самостійно шукати докази та визначати обсяг доказів, які підлягають дослідженню. Тому розгляд провадження було продовжено без допиту цієї особи.

Під час судового розгляду не встановлено жодних обставин, які б свідчили про провокативні дії зі стони потерпілої.

З показів потерпілої і свідка встановлено, що дії обвинуваченого спричиняють потерпілій психологічні страждання і ведуть до погіршення якості її життя, адже змушують пристосовувати свій спосіб життя до систематичної неправомірної поведінки обвинуваченого. Ця обставина підтверджується і вище описаним висновком комплексного психологічного дослідження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена, а його дії слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває в близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи покарання суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також позицію прокурора.

Зокрема, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, те, що обвинувачений на обліку в психіатра не числиться, водночас перебуває на обліку в кабінеті нарколога. Він має постійне місце проживання, проте, він офіційно не працевлаштований і має лише тимчасові заробітки. Він негативно характеризується по місцю проживання. Суд враховує стан здоров`я обвинуваченого. ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Суд враховує висновки органу пробації.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому на підставі ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставинами, які відповідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, є вчинення злочину щодо особи із інвалідністю.

У судовому засіданні прокурор просила призначити обвинуваченому покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 2 роки, та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 59-1 КК України. Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України просить направити обвинуваченого для проходження програми для кривдників.

При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення протиправних дій, обставину, що обтяжує покарання, та обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, позицію сторін, зокрема думку потерпілої, яка є особою з інвалідністю другої групи і яка просить не позбавляти волі обвинуваченого, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, а тому, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до переконання, що обвинуваченому необхідно обрати покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді двох років пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, визначених ст. 59-1 КК України.

Саме таке покарання суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, воно буде відповідати тяжкості злочину, не буде становити особистий надмірний тягар для особи та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених Кримінальним кодексом України, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені ряд обов`язків, зокрема, направлення для проходження програми для кривдників (п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України).

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, суд враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер.

Програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству»).

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що застосування обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників щодо ОСОБА_2 , строком на 3 місяці, є необхідним.

Цивільний позов не заявлявся, судові витрати та речові докази відсутні.

Ухвалою слідчого судді від 26.02.2025 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який слід залишити в силі до набрання вироком суду законної сили задля забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України,

у х в а л и в:

Засудити ОСОБА_2 та визнати його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, і призначити покарання у вигляді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

Покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою ОСОБА_2 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Застосувати до ОСОБА_2 обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України у вигляді направлення для проходження програми для кривдників, строком на 3 (три) місяці.

Контроль за виконанням обмежувального заходу - програми для кривдників, застосованої до ОСОБА_2 , покласти на Управління соціального захисту населення Калуської міської ради.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України, а за ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_2 залишити без змін до вступу вироку в законну силу, зобов`язавши його прибувати за кожного вимогою до суду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_12