печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Агро Інвест», про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження №0000488 від 05.04.2021,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Грейн Агро Інвест», в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.08.2023 у справі №757/37288/23-к, а саме на земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:0231 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 227), яка належить на праві власності Новобілярській селищній раді Лиманського району Одеської області () та перебуває у користуванні (оренді) ТОВ «ГРЕЙН АГРО ІНВЕСТ» ().

В обґрунтування клопотання сторона захисту зазначає, що земельна ділянка із кадастровим номером :01:002:0231 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 227), яка належить на праві власності Новобілярській селищній раді Лиманського району Одеської області () та перебуває у володінні (оренді) ТОВ «ГРЕЙН АГРО ІНВЕСТ» () не підпадає під критерії речового доказу так як отримані в володіння у законний спосіб, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Крім того, в рамках кримінального провадження жодній службовій особі ТОВ «ГРЕЙН АГРО ІНВЕСТ» () не оголошувалось про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що є предметом досудового розслідування в рамках вказаного вище кримінального провадження.

При цьому, земельна ділянка не має і не може мати значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, стосовно такого майна не може бути застосована спеціальна конфіскація, конфіскація майна як вид покарання або захід кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, вони не можуть бути використаними для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Таким чином арештоване майно неможливо використовувати як доказ у даному кримінальному проваджені, немає підстав для застосування ч. 2 статті 170 КПК України, не встановлено розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, власнику майна, який не є суб`єктом кримінального провадження.

З огляду на вищенаведене, представник власника майна вважає, що накладення арешту на спірну земельну ділянку є необгрунтованим. Таке обмеження права власності чинить тиск на власника майна та порушує його права, а тому така позиція органу досудового розслідування не співмірна зі збитками, які можуть бути понесені власником.

Представник власника майна до суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, одночасно просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд клопотання за відсутності сторони обвинувачення, просив вирішити на розсуд суду.

Слідчий суддя, враховуючи належність повідомлення про час та місце розгляду клопотання сторін, наявність письмових заяв учасників розгляду, визнав можливим розглянути справу у відсутність сторін.

Вивчивши клопотання, дослідивши долучені матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до наступного висновку.

У провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000488 від 05.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.08.2023 у справі №757/37288/23-к було задоволено клопотання про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000488 від 05.04.2021, зокрема: на земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:0231 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 227), яка належить на праві власності Новобілярській селищній раді Лиманського району Одеської області () та перебуває у користуванні (оренді) ТОВ «ГРЕЙН АГРО ІНВЕСТ» ().

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.10.2007).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання вбачається, що земельна ділянка із кадастровим номером :01:002:0231 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 227), належить на праві власності Новобілярській селищній раді Лиманського району Одеської області () та перебуває у володінні (оренді) ТОВ «ГРЕЙН АГРО ІНВЕСТ» (), що підтверджується договором оренди земельної ділянки від 26.04.2018 строком на 49 років.

Таким чином, ТОВ «ГРЕЙН АГРО ІНВЕСТ» є добросовісним користувачем земельної ділянки.

Разом з тим, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000488 триває з 2021 року, повідомлення про підозру заявнику не вручалась, а відтак підстави для накладення арешту на майно останнього з метою конфіскації відсутні. Даних, які б свідчили про те, що арештоване майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, слідчому судді не надано.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, арешт на земельні ділянки був накладений у 2023 році, що свідчить про те, що в органу досудового розслідування було достатньо часу для з`ясування питання законності набуття права власності земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ТОВ «ГРЕЙН АГРО ІНВЕСТ».

Таким чином, органом досудового розслідування не надано слідчому судді достатніх та належних даних для висновку про наявність підстав, які б виправдали тримання майна, що перебуває у користуванні ТОВ «ГРЕЙН АГРО ІНВЕСТ», під арештом.

За таких обставин, накладення арешту на зазначене майно є нерозумним та неспіврозмірним обмеженням права користування відносно завдань кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України, визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, прокурор та/або слідчий слідчому судді доказів, що земельна ділянка відповідають критеріям речового доказу, не надали.

За таких обставин, враховуючи, що досліджені в судовому засідання матеріали не містять достатніх фактичних даних, які б свідчили про те, що земельна ділянка, якою користується ТОВ «ГРЕЙН АГРО ІНВЕСТ», набута в результаті вчинення злочину та/або є предметом кримінального правопорушення, користування арештованою земельною ділянкою регламентовано договором оренди від 26.04.2018, що виправдовувало втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення справедливого балансу між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Агро Інвест», про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження №0000488 від 05.04.2021- задовольнити.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.08.2023 року №757/37288/23-к на земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:0231 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 227), яка належить на праві власності Новобілярській селищній раді Лиманського району Одеської області () та перебуває у володінні (оренді) ТОВ «ГРЕЙН АГРО ІНВЕСТ» ().

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1