КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/7904/22Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1076/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001571, по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

По справі вирішено питання про арешт та речові докази.

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони.

За встановлених судом обставин ОСОБА_9 30.06.2022, приблизно о 09 год., керуючи легковим автомобілем марки FordFusion, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Раїси Окіпної, 18. В цей же час ОСОБА_11 , керуючи автомобілем марки SkodaOctavia, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався в попутному напрямку.

На світлофорі, коли водії ОСОБА_9 та ОСОБА_11 зупинились на червоний сигнал світлофору, між ними виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин щодо недотримання правил дорожнього руху.

В подальшому водій ОСОБА_11 , продовжуючи рух, обігнав ОСОБА_9 , та перегородив йому дорогу своїм автомобілем, змусивши таким чином його зупинитися.

Далі ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_9 , який перебував в автомобілі, де між ними відбулась словесна перепалка. В подальшому ОСОБА_11 підпер двері автомобіля FordFusion, д.н.з. НОМЕР_3 тулубом, перешкоджаючи таким чином ОСОБА_9 залишити свій автомобіль та через відчинене вікно лівої передньої двері автомобіля почав наносити йому руками удари в область голови.

В цей час ОСОБА_9 діючи з метою самозахисту та припинення протиправного суспільно-небезпечного посягання на охоронювані законом права та інтереси, а також здоров`я, перевищуючи межі необхідної оборони від дій ОСОБА_11 , який був не озброєний, схопив правою рукою ніж, який лежав у розкладеному стані біля важеля коробки передач свого автомобіля та почав розмахувати ним навідмаш, умисно нанісши ОСОБА_11 один удар в область лівої частини тулубу

Внаслідок цього потерпілому ОСОБА_11 було спричинено проникаюче колото-різане поранення живота, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, просить оскаржуваний вирок скасувати, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування кримінального закону.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що згідно висновку експерта №042/1/185-2022 у обвинуваченого ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у виді подряпин, які на думку сторони обвинувачення, могли утворитися від дії гострого предмета, а саме ножа, яким обвинувачений наносив удари потерпілому, та синці на долонній поверхні руки останнього, які походять від рукоятки ножа, яким ОСОБА_9 наносив удари потерпілому, в той час як останній намагався тримати двері автомобіля обвинуваченого, щоб унеможливити в такий спосіб вихід останнього з ножем.

За доводами прокурора, даний висновок експерта спростовує показання обвинуваченого про отримання ним понад десяти ударів в область голови.

Крім цього, прокурор звертає увагу, що тілесні ушкодження у обвинуваченого, які притаманні самозахисту, також не виявлені.

За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, потерпілого та його представника, які вважали, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності по ст.124 КК України на підставі ст.49 КК України, дослідивши за клопотанням учасників судового провадження матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

За приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст.368 КПК України суд наряду з іншими питаннями, що вирішуються при ухваленні вироку, повинен вирішити:

- чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд першої інстанції обґрунтував свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, наведеними у вироку доказами, а саме:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що 30.06.2022 року о 09 ранку, він їхав на автомобілі «FordFusion», рухаючись по вул. Раїси Окіпної. Справа перед ним виїхав автомобіль марки «Шкода», за кермом якого був потерпілий та який перелаштувався перед ним в його ж смугу руху. Оскільки він їхав на швидкості, то не гальмуючи, справа обігнав автомобіль «Шкода» та знову перелаштувався в ту ж ліву смугу руху. Водій автомобіля «Шкода» знову обігнав його на швидкості по зустрічній смузі. Вони вирівнялися в русі та він крикнув потерпілому щось з приводу порушень правил дорожнього руху, а потерпілий в свою чергу показував йому нецензурні жести руками. На світлофорі він вдарив рукою по правому дзеркалу авто потерпілого. Після цього потерпілий обігнав його та зупинився, заблокувавши йому проїзд і змусив таким чином його зупинитися. Далі з автомобіля «Шкода» вийшов водій (потерпілий). В цей час в його автомобілі на задньому сидінні почала сильно гавкати собака та він відволікся на неї, а коли повернувся, то побачив, що потерпілий вже стояв біля його водійських дверей та заблокувавши двері, не даючи йому можливості вийти, почав наносити йому удари рукою по голові. Двері потерпілий блокував лівою частиною тулуба. В цей момент він почав прикриватися руками від ударів потерпілого, яких було не менше 10. У нього почалася паніка, оскільки в минулому мав травму голови. В цей момент він згадав, що у нього в автомобілі біля коробки передач лежав розкладний ніж та схопивши його в руку, в положенні сидячи та прикриваючись руками зі схиленою до низу головою, почав розмахувати ножем в сторону потерпілого, намагаючись таким чином відбитися. Здійснив 2-3 помахи в напрямку потерпілого. Коли потерпілий зробив два кроки назад, він зміг вийти з авто на вулицю. Перехожі повідомили, що у потерпілого з лівого боку йде кров. Оскільки він є військовим та усвідомлював небезпеку для життя потерпілого, посадив його до свого авто та повіз до лікарні. По дорозі він зупинив автомобіль патрульних, повідомив про ножове поранення у потерпілого та попросив їх надати швидкий супровід. В подальшому він добровільно відшкодував потерпілому біля 5 тис. дол. США;

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те, що 30.06.2022 року приблизно о 09 год. він разом із ОСОБА_13 їхав за кермом автомобіля «Шкода» по вулиці Раїси Окіпної. Обвинувачений ОСОБА_14 їхав в автомобілі Форд. Коли він зупинився на світлофорі, ОСОБА_14 зупинився з правої сторони та почав нецензурно лаятися з ним через вікно, а також наносити удари по кузову його автомобіля через відчинене вікно, загнув праве дзеркало заднього виду. Щоб вияснити ситуацію з обвинуваченим, він випередив його автомобіль та змусив зупинитися. Коли він підійшов до авто обвинуваченого, водійське вікно було відчинене. Він побачив, що обвинувачений взяв ніж в руку та намагався вийти з автомобіля. Тоді він притиснув двері автомобіля своїм тулубом, перешкоджаючи обвинуваченому таким чином вийти з автомобіля. Зазначає, що він не наносив удари обвинуваченому, а лише було махання руками. В цей час відчув різкий удар в ліву частину підребер`я та зрозумів, що йому було спричинено удар ножем. Вважає, що удар обвинувачений здійснив правою рукою через відчинене вікно. Він відступив один крок назад і обвинувачений в цей час зміг вийти з автомобіля. Вся сутичка між ними відбувалась біля 10 секунд. В подальшому ОСОБА_14 доставив його до лікарні, де йому була надана медична допомога;

-показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що перебував в якості пасажира в автомобілі потерпілого ОСОБА_16 . Він сидів на задньому сидінні та не спостерігав за дорожньою обстановкою, але помітив, що їх автомобіль намагався обігнати автомобіль Форд. Після чого на перехресті потерпілий зупинився на світлофорі, а справа від нього зупинився обвинувачений на автомобілі Форд. ОСОБА_17 почали з`ясовувати стосунки на дорозі, при цьому обвинувачений вдарив рукою по правому дзеркалу заднього виду Колесника. Коли рух автомобілів відновився, потерпілий почав прижимати авто обвинуваченого, змусивши його таким чином зупинився на узбіччі. Потім потерпілий побіг в сторону автомобіля обвинуваченого для з`ясування обставин, які виникли на дорозі під час руху. Він залишився сидіти в автомобілі та спостерігав за подією через заднє скло. Автомобіль обвинуваченого знаходився приблизно за 15-20 метрів від їх авто. Коли потерпілий підбіг до автомобіля обвинуваченого, між ними почалася сутичка, відбувалося якесь махання руками через вікно, при цьому обвинувачений залишався сидіти на водійському сидінні свого авто. Потерпілий тулубом притискав двері автомобіля обвинуваченого зі сторони водійського сидіння. Потім потерпілий відскочив від авто та почав рух назад. Самого удару ножем чи ножа в руках обвинуваченого він не бачив. Вся сутичка тривала декілька секунд. Він підійшов до потерпілого та побачив, що він поранений в живіт та в нього почалася пульсуюча кровотеча. Сторонні особи викликали швидку медичну допомогу. Потім підійшов обвинувачений та сказав, що він сам військовий, розуміється на пораненнях та що потерпілий може не дочекатися приїзду швидкої, а тому потрібно його швидко доставити до лікарні. Далі вони посадили потерпілого до автомобіля обвинуваченого та відвезли до лікарні;

- даними протоколу огляду місця події від 30.06.2022 року, в ході якого оглянуто ділянку проїзної частини дороги по вул. Р. Окіпної, у м. Києві;

- даними протоколу обшуку від 30.06.2022 року автомобіля марки «FordFusion» д.н.з. НОМЕР_1 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.07.2022 року, за участю свідка ОСОБА_15 ;

- даними протоколу слідчого експерименту від 25.08.2022 року за участю ОСОБА_9 із долученим до нього відеозаписом;

- даними протоколу перегляду відеозапису від 01.07.2022 року із відеозаписом, долученим до нього, згідно якого у ході здійснення попутного руху по вул. Раїси Окіпної, 16 в місті Києві легковий автомобіль марки Skoda моделі Octavia д.н.з. НОМЕР_4 перегородив дорогу легковому автомобілю марки Ford моделi Fusion д.н.з. НОМЕР_5 , змусивши його таким чином зупинитись. З автомобіля марки Skoda виходить особа чоловічої статі (особа № 1), яка прямує до легкового автомобіля марки Ford, який розташований позаду на відстані приблизно 5-8 м від нього на проїжджій частині. Переглядом встановлено, що особа № 1 підходить до легкового автомобіля марки Ford та між ним і водієм вказаного транспортного засобу (особа № 2) виникає словесний конфлікт, який переходить у бійку, під час якої особа №1 наносить декілька ударів рукою в область голови та тулуба особі №2. В подальшому особа № 1 відходить від автомобіля;

- даними протоколу огляду предметів від 22.08.2022 року;

- даними висновку експерта №042/1-185-2022, згідно якого у ОСОБА_9 виявлені 3 подряпини - по передньо-внутрішньому краю середньої фаланги 2-го пальця лівої кисті, по передньо-внутрішньому краю дистального міжфалангового суглобу 2-го пальця правої кисті (2); - 2 синці - на долонній поверхні п`ясно-фалангового суглобу 1-го пальця лівої кисті, середньої третини правого передпліччя. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією: синці тупого(их) предмета(ів), характерні особливості травмуючої поверхні якого(их) в ушкодженнях не відобразились, подряпини-гострого предмету(ів), могли утворитись в термін вказаний в постанові, тобто 30.06.2022. Вказані ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження, відповідно п.п.2.3.5. та 4.6. «Правил»;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.08.2022 року за участю потерпілого ОСОБА_11 із долученим до нього відеозаписом;

- даними висновку експерта №042-871-2022, згідно якого у ОСОБА_11 клінічними лікарями було виявлено таке тілесне ушкодження: - проникаюче колото-різане поранення живота: рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана лівої бокової стінки живота, 3,0x1,5(см)), від якої спрямовано рановий канал, який проходить у напрямку ззовні у середину, спереду назад, з пошаровим ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, м`язів бокової стінки живота, проникає (з наскрізним ушкодженням діафрагми, довжиною до 2,0(см)) через синус плевральний у черевну порожнину (з наскрізним ушкодженням очеревини), селезінки (наскрізне, Т-подібної форми, розміром 1,0х0,8(см)), яке (поранення) супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечею (мінімально відомим об`ємом 400(мл)) крові), яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя;

Суд першої інстанції, дослідивши обставини кримінального провадження та оцінивши представлені стороною обвинувачення докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_9 з ч.1 ст.121 КК України на ст.124 КК України.

Свій висновок суд обґрунтував тим, що надані стороною обвинувачення докази є належними, допустимими та достовірними, проте не доводять наявності у діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

За висновками суду, при дослідженні відеозапису з камер відеоспостереження, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Раїни Окіпної, 18 (а.к.п. 158 т.1) вбачається, що саме протиправні дії потерпілого ОСОБА_11 змусили обвинуваченого ОСОБА_9 вчинити дії для свого захисту.

Вказані обставини, за висновками суду, підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів у даному кримінальному провадженні, зокрема, висновком судово-медичної експертизи про виявлення у потерпілого ОСОБА_11 тяжкого тілесного ушкодження у вигляді проникаючого колото-різане поранення живота, відеозаписом з камер відеоспостереження, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Раїни Окіпної, 18 та протоколами слідчих експериментів, проведених за участі обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_11 .

Таким чином, на переконання суду першої інстанції, завдавши потерпілому вказане умисне тяжке тілесне ушкодження з метою захисту шляхом нанесення удару ножем в область лівої бокової частини живота потерпілого, який не застосовував будь-якої зброї, обвинувачений завдав потерпілому ОСОБА_11 тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання та обстановці захисту, тобто перевищив межі необхідної оборони, що, відповідно до положень ч. 3 ст. 36 КК України тягне за собою кримінальну відповідальність за ст.124 КК України.

З огляду на це суд першої інстанції дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ст.124 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.1 ст.121 КК на статтю 124 КК України є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.91 КПК України обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, наряду з іншими, є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч.2 ст.94 КПК України визначено, що при постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 19.09.2022 у справі №149/916/17, особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. При цьому для вирішення питання про відсутність чи наявність стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання і акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання, а також перевірити наявність чи відсутність обставин, передбачених ч. 5 ст. 36 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади (ч.2 ст.36 КК України).

Згідно з ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Допитаний судом першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 повідомив, що 30.06.2022 року він рухався на автомобілі по Раїси Окіпноїв місті Києві та справа перед ним виїхав автомобіль марки «Шкода» за кермом якого був потерпілий ОСОБА_11 , який перелаштувався перед ним в його ж смугу руху. В подальшому у них із потерпілим ОСОБА_11 виник конфлікт на світлофорі, в ході якого він рукою вдарив по правому дзеркалу автомобіля Колесника. Продовживши рух, потерпілий ОСОБА_11 обігнав його та заблокував йому подальший рух, змусивши його таким чином зупинитися. В подальшому з автомобіля «Шкода» вийшов ОСОБА_11 , підійшов до його автомобіля, та через вікно почав наносити йому удари руками по голові. Він почав прикриватися руками від ударів потерпілого, яких було не менше 10, та намагаючись захиститись від ударів потерпілого, взяв у руку розкладний ніж, який знаходився біля коробки передач та почав відмахуватись ним в сторону потерпілого, намагаючись припинити його побиття. Вказав, що встиг здійснити 2-3 змахи в напрямку потерпілого. В подальшому потерпілий відійшов від дверей авто і він зміг вийти з авто на вулицю. Зрозумівши, що він спричинив потерпілому ножове поранення, в подальшому на своєму авто доставив ОСОБА_11 до лікарні, де також просив надати і йому медичну допомогу, оскільки також отримав поранення руки.

Факт нанесення потерпілим ОСОБА_11 ударів руками по голові обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що коли потерпілий підбіг до автомобіля обвинуваченого, між ними почалася сутичка в салоні автомобіля, відбувалося якесь махання руками через вікно.

З наявного в матеріалах справи та дослідженого під час апеляційного перегляду відеозапису від 01.07.2022 року вбачається, як у ході здійснення попутного руху легковий автомобіль марки Skoda перегороджує дорогу легковому автомобілю марки Ford Fusion, змусивши таким чином водія зупинитись. З водійського місця автомобіля Skoda виходить ОСОБА_11 та швидко підходить до автомобіля Ford Fusion та між ним і водієм ОСОБА_9 , який перебуває в салоні автомобіля, виникає словесний конфлікт, який переходить у бійку, під час якої ОСОБА_11 через вікно наносить декілька ударів руками в область голови та тулуба ОСОБА_9 .Через декілька секунд бійка припиняється, ОСОБА_11 відходить в сторону і повертається до свого автомобіля.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, після того, як між обвинуваченим ОСОБА_18 та потерпілим ОСОБА_11 виникли неприязні відносини внаслідок конфлікту на дорозі, саме потерпілий своїм автомобілем наздогнав обвинуваченого, перегородив йому дорогу, заблокувавши таким чином подальший рух та змусив зупинитись. В подальшому потерпілий ОСОБА_11 підбіг до автомобіля потерпілого та наніс йому через вікно декілька ударів руками в область голови та тулуба. В свою чергу обвинувачений ОСОБА_18 , захищаючись від протиправних дій ОСОБА_11 та вважаючи наявною загрозу для його здоров`я, наніс потерпілому один удар ножем в область живота, заподіявши йому тяжке тілесне ушкодження.

При з`ясуванні наявності загрози для життя та здоров`я ОСОБА_18 суд врахував поведінку потерпілого ОСОБА_11 , який примусово зупинив автомобіль обвинуваченого, спрямованість його умислу на заподіяння ОСОБА_18 , який перебував в обмеженому просторі салону автомобіля, тілесних ушкоджень шляхом нанесення ударів руками по голові та тулубу, інтенсивність і характер його дій, які виникли раптово та розвивались динамічно та непередбачувано, що в сукупності давало ОСОБА_18 , який захищався, підстави сприймати загрозу настання шкоди для свого життя та здоров`я, як реальну.

Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» щоб установити наявність чи відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні врахувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що завдавши потерпілому вказане умисне тяжке тілесне ушкодження з метою захисту шляхом нанесення удару ножем в область живота потерпілого, який не застосовував будь-якої зброї до нього, обвинувачений ОСОБА_9 цим самим завдав потерпілому ОСОБА_11 тяжкої шкоди, яка явно не відповідала небезпечності посягання та обстановці захисту, тобто перевищив межі необхідної оборони, що, відповідно до положень ч.3 ст.36 КК України тягне за собою кримінальну відповідальність за статтею 124 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ст.124 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

З цих підстав апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Санкцією ст.124 КК України за вчинення даного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Таким чином, визначені п.2 ч.1 ст.49 КК України строки притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ст.124 КК України на даний час сплили.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 заявили клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року не набрав законної сили, у зв`язку із оскарженням його учасниками кримінального провадження в апеляційному порядку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З цих підстав заявлене обвинуваченим ОСОБА_9 та його захисником клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 126 КПК передбачено, що питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної Палати Верховного Суду, викладеного в Постанові від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17 якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування кримінального провадження №0001571 по обвинувачуванню ОСОБА_9 за ч.1 ст.121 КК України, залучалися експерти для проведення судових експертиз, витрати на проведення яких склали 3 806 грн.

Таким чином, витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.

Питання речових доказів колегія суддів вирішує згідно вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_19 залишити без задоволення.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_9 , скасувати.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Кримінальне провадження №0001571 по обвинуваченню ОСОБА_9 за ст.124 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Речові докази у провадженні:

- змив РБК з тротуару, поміщений до паперового конверту, змив РБК з багажнику транспортного засобу марки «Шкода» сірого кольору з д.н.з. НОМЕР_6 , поміщений до паперової конверту, змив з внутрішньої ручки відкриття передніх лівих дверей, поміщений до паперового конверту, змив з коробки перемикання швидкості, поміщений до паперового конверту, змив з керма, поміщений де паперового конверту, змив з переднього правого пасажирського сидіння, поміщений до паперового конверту, передані до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - знищити;

- компакт-диск DVD-R з відеозаписом за 30.06.2022 з камери відеоспостереження, встановленої на автостоянці біля ТОВ «Літхоум» за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 16, зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- компакт-диск DVD-R з відеозаписом за 30.06.2022 з портативних відеореєстраторів патрульних поліцейських ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , на яких зафіксовано факт супроводу вказаними поліцейськими службовим автомобілем потерпілого ОСОБА_11 на автомобілі Форд Фьюжн», р.н. НОМЕР_1 до КНП «КМКЛ ШМД» та подальші події на території лікарні - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- транспортний засіб марки «FordFusion» з д.н.з. НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_9 - залишити у володінні власника;

- кепку оливкового відтінку «MarkO`Polo» з плямами РБК на козирку, що поміщено до спец пакету № ЕХР 0442473 з підписами понятих; сорочку синього кольору з плямами РБК на рукавах, що поміщено до спец пакету № ЕХР 0442473 з підписами понятих; шорти синього кольору з плямами РБК спереду справа, що поміщено до спец пакету № ЕХР 0442473 з підписами понятих; крокси синьо-біло-червоного кольорів, з нашаруванням бруду - повернути власнику;

- кросівки чорного кольору, штани зеленого кольору, футболку зеленого кольору, труси чорного кольору - повернути власнику.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 3 806 грн. віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________________ _________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4