справа № 732/334/25 провадження № 1-кп/732/50/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025 місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

в присутності секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 25.01.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Кухарський Конезавод Барнаульського району Республіка Грузія, не працює, без зареєстрованого місця проживання, фактичного проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

26.10.2010 Городнянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 289, ст. 76, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

05.12.2012 Городнянським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

18.04.2017 Городнянським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

12.03.2018 Щорським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

06.12.2021 Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2023 змінено невідбуту частину покарання на більш м`яку у виді арешту строком на 6 місяців, звільнений з місць позбавлення волі 14.03.2024 по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

24 січня 2025 року близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ», моделі «21072», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який мав технічну несправність у вигляді понаднормового зносу гальмівних барабанів, задніх гальмівних механізмів, рухався по асфальтованій ділянці дороги вулиці Амосова в с. Хоробичі Чернігівського району Чернігівської області в напрямку центру села та перевозив пасажира ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 у даній дорожній обстановці для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний був діяти відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.01.2001, а саме: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п. 12.1); у населеному пункті рухатися на транспортному засобі зі швидкістю не більше 50 км/год (п. 12.4).

У той же час водій ОСОБА_5 24 січня 2025 року близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ», моделі «21072», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який мав технічну несправність у вигляді понаднормового зносу гальмівних барабанів, задніх гальмівних механізмів, та рухаючись на ділянці автодороги вулиці Амосова в с. Хоробичі Чернігівського району Чернігівської області, біля перехрестя з вулицею Залізничною, у порушення п. 2.9а, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.01.2001, діючи із злочинною недбалістю проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості для руху, не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не обрав на даній ділянці дороги безпечної швидкості, внаслідок чого не впорався з керуванням транспортного засобу, виїхав за межі проїзної частини на ліве узбіччя та допустив наїзд на ростуче дерево, в результаті чого пасажир його автомобіля ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з лінійним переломом правої скроневої кістки із поширенням на велике крило основної кістки, правого криловидного відростку основної кістки, переломом правої вилицевої дуги, забоєм головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

У даній дорожній обстановці ОСОБА_5 грубо порушив п. 2.9а, п. 12.1, п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що стало причиною і умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_5 учинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а саме, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому розкаявся, виявляв щирий жаль з приводу вчиненого та його наслідків. Надав суду показання, підтвердивши обставини вчинення кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті. Зокрема, вказав, що подія мала місце у січні 2025 року, коли він, перебуваючи за кермом, разом з потерпілим рухалися в автомобілі із с. Ваганичі у с. Хоробичі, і на перехресті не впорався з керуванням, почав гальмувати, але автомобіль знесло з дороги, на узбіччя, і машина здійснила наїзд на дерево. Далі він знепритомнів, а після цього, коли прийшов до тями, під`їхала машина військових, яка проїжджала повз, а також карета швидкої допомоги, яка і забрала до лікарні його та потерпілого, при цьому потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження. Факт вживання алкоголю разом з потерпілим підтвердив, зазначивши, що напередодні пили пиво та рево. Також пояснив, що перед тим як почати рух він оглядав транспортний засіб, переконався, що той був справний, все працювало, проте він не перевіряв тормозні колодки, а також повідомив, що права керувати транспортним засобом він не мав.

Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України суд встановив, що обвинуваченому ОСОБА_5 суть обвинувачення зрозуміла. Обвинувачений визнає свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, розкаюється у вчиненому, його показання є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

З огляду на беззаперечне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, згодою із кваліфікацією вчиненого діяння, відсутність заперечень щодо встановлених обставин учасників судового провадження, які з`явились у судове засідання, відсутність сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_4 та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого, з метою з`ясування наявності обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Наслідки розгляду справи відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження судом роз`яснені.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що обвинувачений є чоловіком його сестри, які проживають разом без реєстрації шлюбу. Зазначив, що у січні 2025 року він як пасажир, який сидів справа на передньому сидінні автомобіля, разом з обвинувачем їхав у с. Хоробичі. Під час руху на перехресті машину занесло і автомобіль урізався в дерево, він втратив свідомість, потім приїхала швидка допомога, забрала його у лікарню. Чітко момент, коли машину почало зносити із дороги на узбіччя, він не пам`ятає. Підтвердив факт вживання з обвинуваченим алкогольних напоїв. Повідомив, що до обвинуваченого ОСОБА_5 ніяких претензій не має, просить суворо його не карати.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази, які характеризують особу обвинуваченого, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_5 доведена і він повинен нести відповідальність за ч. 2 ст. 286-1 КК України, тобто за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а саме, у вчиненні кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, згідно із вимогами статей 65, 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_5 , враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації про наявність високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та високого рівня ймовірної небезпеки для суспільства; ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який офіційно не працює, його критичне ставлення до вчиненого, раніше неодноразово судимий, неодноразово притягувався у 2025 році до адміністративної відповідальності за статтями 126, 130 КУпАП, не перебуває на обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо як особа, яка схильна до зловживання алкогольними напоями та вчинення правопорушень, офіційно не зареєстрована, але фактично проживає на території села Ваганичі; позиції потерпілого, який до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру не має; думку сторони обвинувачення щодо застосування до ОСОБА_5 покарання пов`язаного із позбавленням волі; відповідну санкцію інкримінованого злочину, доходить висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження нових злочинів, йому має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді реального позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України в мінімальному розмірі та з позбавленням права керування транспортними засобами.

Підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням та іспитовим строком суд не знаходить, оскільки застосування положень статті 75 КК України за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, не передбачено.

Суд вважає, що призначене таким чином ОСОБА_5 покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у справі за проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/125-25/1471-ІТ від 11.02.2025) в розмірі 4775,40 грн; за проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/125-25/2474-ІТ від 20.02.2025) в розмірі 4775,40 грн підлягають стягненню із обвинуваченого.

Накладений ухвалою слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області від 28.01.2025 ОСОБА_6 арешт на транспортний засіб підлягає скасуванню.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовано, клопотань про його застосування до набрання вироком суду законної сили не надходило.

На підставі викладеного, керуючись статтями 369-371, 373-374, 392, 393, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного його затримання після вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 9550,80 грн (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 80 копійок) в рахунок відшкодування витрат на залучення експертів.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_6 від 28.01.2025, на автомобіль марки «ВАЗ 21072», державний номерний знак НОМЕР_1 скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21072», державний номерний знак НОМЕР_1 - передати власнику ОСОБА_5 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1