Справа № 953/4764/25
н/п 1-кс/953/5543/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2025 р. Слідча суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя і здоров`я особи слідчого управління ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000347 від 15.04.2025, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області, із середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, на території України не зареєстрованого, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 05.03.2024 року Київським районним судом м. Харкова за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, на розгляді в Дергачівському районному суді Харківської області перебуває кримінальна справа за ч.4 ст. 185 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова 05.08.2025 року надійшло клопотання слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя і здоров`я особи слідчого управління ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000347 від 15.04.2025, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000347 від 15.04.2025, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 28.09.2023 ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, Дергачівським районним судом Харківської області застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та в цей же день поміщено до державної установи «Харківський слідчий ізолятор» (далі СІЗО, установа) за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99.

У подальшому 26.02.2025 рішенням Дергачівського районного суду Харківської області на підставі ст. 537 КПК України ОСОБА_5 тимчасово залишено в СІЗО у зв`язку з розглядом нової справи в указаному суді.Станом на 14.04.2025 ОСОБА_5 утримувався в камері № 645 режимного корпусу № 6 установи разом з іншою особою, позбавленою волі, - ОСОБА_7

14.04.2025, в 10.58, до камери № 645 режимного корпусу № 6 СІЗО для подальшого тримання переведено ув`язненого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України. Після спілкування з ОСОБА_8 щодо обставин скоєння останнім кримінального правопорушення сексуального характеру стосовно малолітнього, у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх протиправних дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, їх небезпеку для життя та здоров`я потерпілого, свідомо припускаючи їх настання, використовуючи свою фізичну перевагу, 14.04.2025 у період часу з 11.05 по 17.00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, стоячи обличчям до ОСОБА_8 , який у цей час стояв спиною до вхідних дверей камери, зовнішньою стороною стопи лівої ноги навідмаш наніс один удар

ОСОБА_8 в праву бокову ділянку обличчя, від якого останній присів навпочіпки. ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , зовнішньою стороною стопи лівої ноги навідмаш наніс останньому декілька ударів в область грудної клітини з правої сторони.

Через нетривалий час ОСОБА_8 підвівся, а ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, для подальшого побиття ОСОБА_8 та недопущення виникнення при цьому виникнення синців та саден на його тілі, обмотав кисть правої руки ганчіркою, яку взяв у камері, знов підійшов до ОСОБА_8 , який у цей час стояв біля вхідних дверей до камери, та обмотаним ганчіркою кулаком правої руки наніс йому декілька ударів в ліву бокову частину передньої поверхні грудної клітини. Після цього ОСОБА_5 , здійснюючи психологічний тиск на ОСОБА_8 , з метою приниження останнього, наказав йому мити туалет камери зубною щіткою.Переставши мити туалет, ОСОБА_8 повернувся до приміщення камери та став спиною до вхідних дверей, а ОСОБА_5 продовжуючи свої протиправні дії, зовнішньою стороною стопи лівої ноги наніс удар в праву половину обличчя ОСОБА_8 , після чого дав йому вказівку продовжувати мити туалет зубною щіткою.Під час продовження миття туалету ОСОБА_8 , коли той сидів навпочіпки, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, наніс йому кулаком правої руки, обмотаним ганчіркою, два удари по передній поверхні грудної клітини після чого підошвою стопи правої ноги наніс декілька, близько п`яти, тичкових ударів у праву ділянку тулуба ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_5 відійшов від ОСОБА_8 , знову наказавши останньому продовжувати мити туалет.Далі ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , наказав останньому вийти з приміщення туалету та стати поруч із вхідними дверима камери, після чого знов підійшов до нього та зовнішньою стороною стопи лівої ноги на відмаш наніс ОСОБА_8 декілька, не менше трьох ударів по зовнішній бічній та задній поверхнях лівого стегна, від яких останній присів. Вчинивши дії, які вважав необхідними для досягнення злочинної мети, пов`язаної зі спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , припинив свої протиправні дії та наказав ОСОБА_8 викликати охорону, для його переведенням в іншу камеру. В подальшому, приблизно о 17 годині 30 хвилин 14.04.2025 працівники установи перевели ОСОБА_8 до камери № 131 режимного корпусу № 1, де від отриманих тілесних ушкоджень останній помер.

У результаті протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_8 спричинено, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 0000986 від 20.05.2025, наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді: синців - в лобній ділянці зліва з розповсюдженням на проекцію лівої надбрівної дуги, в лобній ділянці справа, в проекції лівої виличної кістки з розповсюдженням на ліву щоку, в проекції кута нижньої щелепи зліва, саден - в лобній ділянці зліва, на підборідді по умовній середній лінії з розповсюдженням на підборіддя справа, на верхній губі по умовній середній лінії; крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи по умовній середній лінії, на тлі якого наявна забита рана, крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи справа в проекції 1-4 зубів, на тлі якого наявна забита рана; крововиливів в м`які покрови голови з боку внутрішньої поверхні - в лобній ділянці справа та зліва по одному, масивних крововиливів під м`які мозкові оболонки з заходом в борозни в ділянці скроневої і потиличної часток правої півкулі головного мозку, вогнищевих крововиливів під м`які мозкові оболонки головного мозку в лобній частці справа та зліва, в скроневій та тім`яній частках лівої півкулі та на правій півкулі мозочку; закрита тупа травма грудної клітини у вигляді: синців - на передній поверхні грудної клітки зліва поміж середнє-ключичною та передньою пахвовою лініями в проекції 7-го ребра, по бічній поверхні грудної клітки зліва по середній пахвовій лінії в проекції 9-го ребра, на лівій бічній поверхні грудної клітки по задній паховій лінії в проекцій 5,6-го ребер, на бічній поверхні грудної клітки зліва по задній пахвовій лінії в проекції 9-го ребра; масивних крововиливів в підшкірно-жирову клітковину та м`язи по переднє-бічній поверхні грудної клітки зліва поміж пригрудинною лінією в проекції 4-9 ребер та задньою пахвовою лінією в проекції 5-10 ребер та по задній поверхні грудної клітки зліва поміж прихребтовою та лопатковою лініями в проекції 4-12 ребер; переломів ребер справа - 2-6 по середнє-ключичній лінії, без ушкодження пристінної плеври; переломів ребер зліва - 3,6-8-го ребра по середнє-ключичній лінії, без ушкодження пристінної плеври, 5-10-го поміж передньою пахвовою та задньою пахвовою лініями, з ушкодженням пристінної плеври в проекції 7-9 ребер, 8-12-го поміж лопатковою та прихребтовою лініями з ушкодженням пристінної плеври в проекції 8,9 ребер з масивними крововиливами; крововиливів по передній поверхні навколосерцевої сорочки; синці - по зовнішній поверхні в проекції лівого ліктьового суглобу, в проекції гребеня клубової кістки зліва, на тильній поверхні 3,4 пальців лівої кисті, на тильній поверхні 2-3 пальців правої кисті, на тлі якого наявно по одному садну, по заднє-бічній поверхні лівого стегна на всьому протязі, при розрізі м`яких тканин лівого стегна виявлено масивний крововилив в підшкірно-жирову клітковину та м`язи лівого стегна по задній поверхні на всьому протязі, з розтрощенням підшкірно-жирової клітковини та утворенням порожнини («кишені»), яка заповнена рідкою темно-червоною кров`ю.

Відповідно до висновку експерта № 0000986 від 20.05.2025 причиною смерті ОСОБА_8 стала сукупна травма тіла з ушкодженням внутрішніх органів, м`яких тканин та переломами кісток скелета, яка призвела до розвитку шоку; даний підсумок підтверджується наявністю тілесних ушкоджень, що перелічені вище, та макро- і мікроскопічними ознаками, такими, як нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, порушення реологічних властивостей крові (формуючі тромби та сепарація крові на формені елементи в надісланих внутрішніх органах), набряк головного мозку, м`яких мозкових оболонок і строми внутрішніх органів, наявність смугастих крововиливів на внутрішній оболонці серця в проекції лівого шлуночка («плями Мінакова»), нерівномірне кровонаповнення нирок (т.зв. «шокова нирка» макроскопічно). Між встановленими у ОСОБА_8 тілесними ушкодженнями та настанням його смерті вбачається прямий причинний зв`язок.

За ступенем тяжкості, згідно з пп. 4.8., 2.1.1.а., 2.1.2., 2.1.3.о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України N? 6 від 17.01.95 р., сукупна травма тіла, виявлена при судово-медичній експертизі трупа гр-на ОСОБА_8 , має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

13.05.2025 о 17.00 в порядку ст. ст. 276, 278 КПК України ОСОБА_5 , 1998 року народження, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

22.05.2025 Київським районним судом м. Харкова відносно підозрюваного ОСОБА_5 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Олексіївська виправна колонія № 25» строком на 53 дня тобто до 13.07.2025 включно.

На підставі постанови заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 08.07.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто, до 13.08.2025 включно.

09.07.2025 Київським районним судом м. Харкова відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Олексіївська виправна колонія № 25» строком на 36 дні тобто до 13.08.2025 включно.

З 25.04.2025 по теперішній час на підставі наказу Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 22.04.2025 № 28-АГ/П-25 «Про переведення ув`язнених» ОСОБА_5 тримається в секторі для тримання осіб, узятих під варту, в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» розташованої за адресою: м. Харків, вул. Кюї Цезаря, 44.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні закінчується 13.08.2025.

Незважаючи на те, що на даний час у кримінальному провадженні виконаний великий обсяг слідчих дій, спрямованих на отримання та перевірку доказів, але завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим внаслідок особливої складності провадження. Для закінчення досудового розслідування необхідно виконати наступне: вилучити та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово-психіатричної експертизи ОСОБА_8 , призначеної 07.04.2025 у кримінальному провадженні № 0000469 від 05.04.2025 за ч. 4 ст. 152 КК України, допитати працівників Харківської міської медичної частини № 27 філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» у Харківській та Луганській областях, витребувати та долучити до матеріалів кримінального провадження матеріали, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 , а саме повні тексти вироків, якими останній засуджувався за корисливі кримінальні правопорушення, вчинені із застосуванням насильства, обману та зловживання довірою, долучити до матеріалів кримінального провадження повний текст ухвали Київського районного суду м. Харкова від 30.07.2025 за результатами оскарження стороною захисту повідомлення слідчого про підозру, долучити до матеріалів кримінального провадження нормативну документацію Харківської міської медичної частини щодо стану здоров`я та факту смерті ОСОБА_8 , допитати в якості свідка ОСОБА_9 , вирішити питання щодо остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, виконати інші слідчі та розшукові дії необхідність яких може виникнути в ході досудового розслідування.

Результати проведення вказаних слідчих дій мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та можуть бути використані під час судового розгляду, але їх отримання потребує додаткового часу строком не менш ніж один місяць.

Провести вказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії у тримісячний строк

з дня повідомлення про підозру ОСОБА_5 не представляється можливим у зв`язку із особливою складністю провадження.

Прокурор в судовому засіданні просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , посилаючись на існування ризиків, зазначених в п.п.2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та обгрунтованість пред*явленої підозри за ч.2 ст. 121 КК України. Слідча підтримала клопотання та просила задовольнити.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні не погодилися з даним клопотанням, просили відмовити у його задоволенні, вказуючи на те, що ризики недоведені, ОСОБА_10 не вчинював те, що йому інкриміновано і доказів провини ОСОБА_10 у слідства немає.

Слідчий суддя, вислухавши думки учасників кримінального провадження, та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.

СУ ГНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000347 від 15.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування чи продовження запобіжного заходу слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 13.05.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, вчиненого в умовах тримання під вартою. Даних про скасування повідомлення про підозру або про її зміну під час розгляду клопотання не надано.

За результатами розгляду даного клопотання продовження застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність обгрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів до клопотання.

Дані, що містяться у наданих слідчим до слідчого судді копіях матеріалів кримінального провадження № 0000347 від 15.04.2025 можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст. 121 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для продовження заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу. Також, зазначаю, що питання обґрунтованості підозри було предметом розгляду під час обрання запобіжного заходу та оскарження повідомлення про підозру, і станом на теперішній час повідомлення про підозру не скасоване.

Не є обґрунтованими доводи захисника щодо відсутності доказів пред*явленої підозри, і надана цим запереченням належна оцінка слідчим суддею під час даного судового розгляду на підставі всіх досліджених матеріалів, та дані доводи захисту є лише позицією захисника, без відповідного обґрунтування та не підтвердженою належними доказами.

Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Звертаючись з клопотанням, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Дослідивши всі представлені відомості та надавши їм належну оцінку, слідчий суддя повторно вважає станом на теперішній час встановленими існування ризиків, передбачених п.п. 3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може незаконно вплинути на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків.

Під час вирішення питання наявності даних ризиків слідча суддя зазначає, що в даному випадку свідками є особи, які тримаються під вартою, як і підозрюваний, і дана обставина є вирішальною під час визначення даного ризику впливу на свідків, а наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується даними по особі підозрюваного, який неодноразово засуджений, і йому інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, навіть в умовах тримання під вартою.

Відтак є достатні дані вважати, що ризики, передбачені у п. п. 3, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

У справі «Стогмюллер проти Автрії» №1602/62 від 10.11.1969 року Суд зазначає, що існує ціла сукупність обставин при врахуванні ризику переховування особи, зокрема, очікуваний важкий вирок або особливий характер затримання особи або відсутність міцних зв`язків у країні, що дає підстави вважати, що наслідки та ризики втечі можуть бути визнані менш небезпечними, ніж продовження тюремного ув`язнення (п. 15).

Стосовно ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України слідча суддя повторно зазначає про його необґрунтованість та безпідставність, оскільки не є обґрунтованим, враховуючи і обставини, що підозрюваний перебуває в умовах тримання під вартою, а даних про знищення, сховання чи спотворення будь-яких речей, в тому числі і зі спливом часу до слідчого судді не надано. Дані підстави були зазначені слідчим суддею і під час обрання запобіжного заходу і нових обґрунтувань в клопотанні слідчого та прокурора не надано.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Також, під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, і слідча суддя вважає, дослідивши всі надані матеріали приходить до висновку, що на цей час існують правові підстави для продовження саме такого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, на строк в межах строку досудового розслідування.

Згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.08.2025 року строк досудового розслідування продовжено до 13.09.2025 року включно.

І стороною захисту в судовому засіданні не надані належні обґрунтування щодо відсутні встановлених слідчим суддею ризиків, або взагалі відсутність підстав для продовження обраного запобіжного заходу відповідно до норм КПК України.

Також, слідчою суддею досліджені всі надані дані по особі підозрюваного та враховано відсутність в нього тісних соціальних зв*язків, а саме, що він 1998 р.н., є громадянином України, однак без оформлених документів, із середньою освітою, не одружений, дітей на утриманні немає, не працевлаштований, не має реєстрації в України, проживає в Харківській області, раніше неодноразово засуджений, останній раз ОСОБА_5 був засуджений 05.03.2024 року Київським районним судом м. Харкова до 5 років 1 місяця позбавлення волі, в іншому суді відносно нього також перебувають кримінальні провадження.

Всі ці встановлені дані про особу підозрюваного не зменшують існування встановлених ризиків, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити ним дії, передбачені п.п. 3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Враховуючи наявність визначених ризиків, а також те, що даний злочин є тяжким з наслідками у вигляді настання смерті особи, який вчинений під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства так і держави в цілому, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, наявність встановлених ризиків за ст. 177 КПК України, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, і слідчий суддя продовжує відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

Об*єктивних даних на спростування даних висновків слідчого судді під час розгляду даного клопотання стороною захисту не надано.

А тому, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних про особу підозрюваного, слідча суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність суспільного інтересу в умовах воєнного часу, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, в тому числі і за клопотанням сторони захисту, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, не пов*язані з триманням під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обрані та продовженні запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про можливість продовження відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незважаючи на виключний характер цього запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину з наслідками у вигляді смерті особи та враховуючи обставини даного кримінального правопорушення і особу підозрюваного. Не було заявлено і таких клопотань захистом щодо обрання застави.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів»

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з триманням останнього в секторі для тримання осіб, позбавлених волі, в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», розташованої за адресою: м. Харків, вул. Кюї Цезаря, 44, строком на 39 днів тобто до 13 вересня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про продовження взяття під варту останнього.

Встановити строк дії ухвали до 13.09.2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя