ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/4439/25
№ провадження 1-кп/646/1194/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження, які приймали участь у судовому засіданні:

начальник Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005567 від 30.04.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Добропілля Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 перебуває зазначена кримінальна справа.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 25 серпня 2025 року призначено підготовче судове засідання на 28 серпня 2025 року о 13:50 годині.

До канцелярії суду начальник Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» стосовно ОСОБА_4 строком на 60 діб.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 строком на 60 діб, задовольнити, оскільки ризики, встановлені пунктами 1), 3) частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, продовжують існувати, зокрема, обвинувачений з високою ймовірністю може переховуватись від суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд вирішити питання задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання його під вартою на власний розсуд.

Дослідивши матеріали обвинувального акта, клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , заслухавши думки учасників судового засідання, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 02 липня 2025 року ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" строком 60 діб до 30 серпня 2025 року включно.

Відповідно до частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (пункту 9) частини другої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 194 Кримінального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ураховуючи положення статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, а також стадію кримінального провадження, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, та встановити, чи існують обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують покладення на особу певних обов`язків.

Суд зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинувачених, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначених осіб.

Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно із пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (пункт 79 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України, що у відповідності до положень статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років.

Тому, суд уважає обґрунтованими доводи прокурора, що тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину є вагомим доводом, що збільшує ризик переховування його від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 року (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Як зазначено у пункті 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Ризик втечі оцінюється судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» § 58).

Суд погоджується з доводами прокурора стосовно існування ризику, передбаченого пунктом 3) частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , цілком імовірною є можливість його впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни або спотворення їх показань на стадії судового розгляду, оскільки перебуваючи на волі, обвинувачений самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні.

Нівелювання вказаного ризику забезпечить дотримання принципу безпосередності дослідження показань, передбаченого статтею 23 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки свідки у даному кримінальному провадженні судом ще не допитані, а надані ними показання під час досудового розслідування не можуть бути враховані при ухваленні вироку стосовно обвинуваченого.

У рішенні від 26.01.1993 у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Ураховуючи, що режим воєнного стану в країні триває, частина території держави окупована збройними формуваннями Російської Федерації, суд дійшов висновку, що ризик заявлений прокурором, передбачений пунктом 1) частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, який також був підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, залишається актуальним.

При цьому суд ураховує правовий режим військового стану не як ризик, а як обставину, яка вказує на наявність актуальних ризиків, заявлених прокурором.

Суд зазначає, що відповідно до частини восьмої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто, тримання під вартою.

Позитивні характеризуючі дані та сімейні обставини обвинуваченого ОСОБА_4 ураховуються судом, проте на рішення щодо застосування стосовно нього менш суворого запобіжного заходу не можуть вплинути, оскільки вимоги закону щодо застосування в даному випадку лише запобіжного заходу у виді тримання під вартою є імперативними.

На підставі викладеного, ураховуючи актуальність ризиків, визначених пунктами 1), 3) частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду та від виконання процесуальних обов`язків, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання процесуальних рішень, суд уважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суд уважає за необхідне встановити обвинуваченому заставу в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 75 700,00 гривень. Такий розмір застави буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, і забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні начальник Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 заявив клопотання про направлення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005567 від 30.04.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України, до Харківського апеляційного суду для визначення підсудності.

Зазначив, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України, на території селища Червона Хвиля Великобурлуцької селищної громади Куп`янського району Харківської області, що належить до територіальної підсудності Чугуївського міського суду Харківської області.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти направлення обвинувального акту до Харківського апеляційного суду для визначення підсудності.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали обвинувального акту, дійшов такого висновку.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України, у населеному пункті Червона Хвиля Великобурлуцької селищної громади Куп`янського району Харківської області, що належить до територіальної підсудності Чугуївського міського суду Харківської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 399/0/15-23 від 20 квітня 2023 року змінено територіальну підсудність судових справ Великобурлуцького районного суду Харківської області на Чугуївський міський суд Харківської області.

Як зазначено у статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Згідно із пунктом 6) частини другої статті 412 Кримінального процесуального кодексу України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Таким чином під час підготовчого судового засідання суд має переконатись, що він є повноважним судом для розгляду кримінального провадження, зокрема, за ознакою територіальної підсудності справи. Порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і тягне за собою скасування судового рішення.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 32 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.

Разом з тим Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє і на теперішній час.

Відповідно до частини дев`ятої статті 615 Кримінального процесуального кодексу України під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно із пунктом 1) частини першої статті 34 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Відповідно до частини другої статті 34 Кримінального процесуального кодексу України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Отже, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005567 від 30.04.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України, скеровано Харківською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону до Основ`янського районного суду міста Харкова з порушенням правил підсудності, оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України, у населеному пункті Червона Хвиля Великобурлуцької селищної громади Куп`янського району Харківської області, що належить до територіальної підсудності Чугуївського міського суду Харківської області.

Ураховуючи викладене вище, суд уважає за необхідне звернутись до Харківського апеляційного суду у порядку, встановленому частиною другою статті 34 Кримінального процесуального кодексу України, з поданням про вирішення питання про направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005567 від 30.04.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України, за підсудністю до відповідного суду.

На підставі викладеного вище, керуючись частиною першою статті 34, статтями 131, 176, 177, 183, 193, 194, 196 та 314 Кримінального процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури Закарпатської області про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Добропілля Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Добропілля Донецької області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів до 26 жовтня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Добропілля Донецької області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , суму застави у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок, які необхідно внести на депозитний рахунок № UA0006674, банк отримувача ДКСУ м. Київ, код отримувача (ЄДРПОУ) 26281249, код банку отримувача 820172, отримувач коштів Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, призначення платежу: застава згідно з ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 02 липня 2025 року у справі № 646/4439/25 (провадження № 1-кп/646/1194/2025) стосовно ОСОБА_4 .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

-повідомляти суд про своє місце проживання та засоби зв`язку;

-прибувати за викликом до суду;

-утримуватись від спілкування зі свідками та іншими особами з приводу обставин

вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо він порушить покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Клопотання начальника Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури Закарпатської області про направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005567 від 30.04.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Добропілля Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України, до Харківського апеляційного суду для визначення підсудності задовольнити.

Направити подання та матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005567 від 30.04.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Добропілля Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до Харківського апеляційного суду для визначення підсудності справи.

Копію даної ухвали направити Харківській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону, обвинуваченому, Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1