Номер провадження № 1-кп/641/52/2025 Справа № 641/1170/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002204 від 20.11.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Слобідського районного суду м. Харкова знаходиться вказане кримінальне провадження.

До обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання вказує, що на даний час не змінились ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені при застосуванні запобіжного заходу, зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілу, оскільки її допит ще не здійснено; негативно вплинути на встановлення істини у справі, тому більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечує, просить змінити відносно нього запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. Зокрема, зазначає, що місце перебування потерпілої йому не відомо, а тому він не може впливати на неї. Він є особою з інвалідністю, не може отримувати належну медичну допомогу в умовах тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечує, вказує, що прокурором не надано обґрунтування наведених нею ризиків. Потерпіла ОСОБА_8 перебуває за кордоном, а тому наведений прокурором ризик щодо можливості впливу на потерпілу не доведений. Щодо можливості ОСОБА_7 переховуватись від суду, то в зв`язку з введенням воєнного стану на території України здійснюється перевірка осіб на блокпостах, що унеможливлює дію наведеного прокурором ризику переховування. Тримання під вартою не може обґрунтовуватись наявність обвинувачення особи у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, просить змінити відносно нього запобіжний захід на домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що до обвинуваченого ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.11.2020 року застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, строк дії якого в подальшому продовжувався.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не буде завершено до його спливу.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням фактичних обставин пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, його специфіки, яке стосується злочину проти життя та здоров`я особи, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені прокурором ризики продовжують існувати.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у тому числі тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, колегія суддів вважає, що на теперішній час не перестали існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, а зважаючи на те, що потерпіла не допитана, існують ризики того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу.

При цьому доводи ОСОБА_7 про відсутність у нього наміру вчинення відносно потерпілої кримінального правопорушення не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки на цьому етапі судового розгляду метою провадження і є доведення або спростування пред`явленого обвинувачення.

В зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведеними.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в засіданні не встановлено.

Колегія суддів зазначає, що наявні в матеріалах справи відомості, що характеризують особу обвинуваченого, не гарантуватимуть дотримання ним процесуальних обов`язків у випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів, що може перешкодити судовому розгляду.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час матеріали справи не містять. Доводи сторони захисту щодо неможливості проходження ОСОБА_7 лікування в умовах тримання під вартою не доведені.

З урахуванням вищенаведеного, клопотання прокурора підлягає задоволенню. В зв`язку з вищевикладеним, клопотання обвинуваченого та захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. ч. 1 ст. 31, 177, 183, 199, ч. 1 ст. 314, 315, 316, 372, 376, 392 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів - до 19.10.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3