Провадження № 11-кп/824/2503/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі

суддів: ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001559 від 08.07.2021 року за апеляційними скаргами прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області та заступника керівника Київської обласної прокуратури на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2024 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження № 80001559 від 08.07.2021 року на цій підставі закрито.

Вказане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_7 відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, мав місце 08.07.2021 року, а 08.07.2024 року закінчився трьохрічний строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, відтак обвинувачений ОСОБА_7 може бути звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження на цій підставі підлягає закриттю.

В апеляційній скарзі прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області вважає ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.11.2024 року незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що не відповідає дійсності зазначення судом першої інстанції про закінчення 08.07.2024 року строку притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки суд не врахував період зупинення провадження та перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в розшуку протягом 1 року 2 місяців та 15 днів (442 дні). Таким чином, вважає, що суд першої інстанції застосував кримінальний закон, який не підлягає застосуванню, оскільки не врахував, що на момент постановлення ухвали диференційований строк, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України, подовжений на період ухилення обвинуваченого від суду, а тому строк давності не минув. За таких обставин, просив оскаржувану ухвалу скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури вважає ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.11.2024 року незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що під час досудового розслідування було проведено експертне дослідження, витрати на проведення якої склали 1372,96 грн., однак суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив про необхідність стягнення витрат на проведення експертизи з обвинуваченого ОСОБА_7 , чим істотно порушив кримінальний процесуальний закон. За таких обставин просив оскаржувану ухвалу змінити в частині вирішення питання про відшкодування процесуальних витрат та в резолютивній частині ухвали зазначити про необхідність стягнення за рахунок держави витрат на залучення експерта у кримінальному провадженні №80001559 від 08.07.2021 року, що становить 1372,96 грн. В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури підтримав та просив задовольнити, а щодо задоволення апеляційної скарги прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області заперечував; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2024 року, ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження № 80001559 від 08.07.2021 року на цій підставі закрито.

При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення вчинено 08 липня 2021 року. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції закону чинного на час вчинення кримінального правопорушення) передбачала покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до положень ст. 12 КК України в редакції, чинній на час розгляду кримінального провадження, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо можливості звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, оскільки з дня вчинення інкримінованого органом досудового розслідування ОСОБА_7 кримінального проступкуминуло понад 3 роки, останній протягом цього періоду не ухилявся від досудового розслідування або суду, вперше притягається до кримінальної відповідальності та надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з вказаних підстав. З вказаним висновком суду колегія суддів погоджується та вважає його обґрунтованим.

Доводи прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області про те, що суд першої інстанції не врахував період зупинення провадження та перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в розшуку протягом 1 року 2 місяців та 15 днів (442 дні), колегія суддів вважає безпідставними.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

Разом з тим, на думку колегії суддів, ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні в ході апеляційного розгляду прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_7 ухилявся від досудового розслідування чи явки до суду.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на ту обставину, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.08.2023 обвинувачений був оголошений в розшук та лише 05.11.2024 року взяв участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ, повідомив про своє місцезнаходження, а отже фактично був розшуканий, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що ухвала суду від 21.08.2023 року про оголошення обвинуваченого ОСОБА_7 в розшук була направлена та отримана правоохоронними органами, а отже відповідно відсутні будь-які докази того, що працівниками правоохоронних органів здійснювались заходи щодо розшуку обвинуваченого. Наведене підтверджується ухвалою Київського апеляційного суду від 17.07.2024 року, в якій при вирішенні питання щодо законності ухвали суду про повернення обвинувального акта прокурору також зроблено висновок про те, що матеріали провадження не містять даних про те, що ухвала суду від 21.08.2023 року про оголошення обвинуваченого ОСОБА_7 в розшук була направлена правоохоронним органам та отримана ними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2024 року в частині звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, є обґрунтованою і вмотивованою, а відтак підстав для її скасування в цій частині колегія суддів не вбачає.

Наведене свідчить про необґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області та відсутність підстав для її задоволення.

Щодо доводів апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури щодо необхідності зміни ухвали у зв`язку з помилковим зазначенням судом в резолютивній її частині про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальних витрат, колегія суддів виходить з наступного.

З аналізу положень кримінальногопроцесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч. 1 ст. 124, ч. 1 ст. 126, п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).

Отже, чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту). Натомість, у разі прийняття судом рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності, судові витрати з неї не стягуються.

Наведене підтверджує постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 12.09.2022 року (справа № 203/241/17), згідно з якою якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Як вбачається зі матеріалів провадження, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 було залучено експерта для проведення експертизи, вартість послуг якого за проведення експертного дослідження склала 1 372 грн. 96 коп. (а.с. 84).

Як вбачається з ухвалиКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2024 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, всупереч вищенаведеному документально підтверджені витрати на залучення експерта суд стягнув з обвинуваченого, а не відніс на рахунок держави, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України підлягає зміні в частині вирішення питання щодо стягнення процесуальних витрат, а апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури - підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині вирішення питання щодо стягнення процесуальних витрат.

Процесуальні витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 1 372 грн. 96 коп. віднестина рахунок держави.

В решті ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2024 року залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4