№ 1-кп/183/1391/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самар в залі Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості по якому внесені 25 жовтня 2024 року до ЄРДР за № 0003587, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, старшого стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні з 05.30 години 24 лютого 2022 року на 30 діб до 05.30 години 26 березня 2022 року введений воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15 березня 2022 року № 2119-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 30 діб - з 05.30 години 26 березня 2022 року до 05.30 години 25 квітня 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 30 діб - з 05.30 години 25 квітня 2022 року до 05.30 години 25 травня 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05.30 години 25 травня 2022 року до 05.30 години 23 серпня 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05.30 години 23 серпня 2022 року до 05.30 години 21 листопада 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05.30 години 21 листопада 2022 року до 05.30 години 19 лютого 2023 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року № 58/2023 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05.30 години 19 лютого 2023 року до 05.30 години 20 травня 2023 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року № 254/2023 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05.30 години 20 травня 2023 року до 05.30 години 18 серпня 2023 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27 липня 2023 року № 3275-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05.30 години 18 серпня 2023 року до 05.30 години 16 листопада 2023 року.

Указом Президента України від 6 листопада 2023 року N 734/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 08.11.2023 №3429-IX продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Указом від 6 листопада 2023 року N 734/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 08.11.2023 №3429-IX продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", від 05 лютого 2024 року N 49/2024, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 06.02.2024 №3564-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, тобто до 13 травня 2024.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", від 06 травня 2024 року N 271/2024, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 08.05.2024 №3684-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 14 травня 2024 року строком на 90 діб, тобто до 11 серпня 2024 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.04.2022 №46 солдата запасу ОСОБА_3 , зараховано у розпорядження командира військової частини та на всі види забезпечення.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.05.2024 №139 солдата ОСОБА_3 призначено, на посаду старшого стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звання «майор» належить до старшого офіцерського складу, звання «солдат» належить до рядового складу.

Статтею 32 Статуту також передбачено, що полковник за своїм військовим званням є начальником для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу.

Також, відповідно до ст.ст. 58, 101 Статуту Командир батальйону (корабля 3 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність батальйону (корабля), успішне виконання батальйоном (кораблем) бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів батальйону (корабля) і законність їх витрачання, за організацію і стан пожежної безпеки батальйону. Командир батальйону (корабля 3 рангу) підпорядковується командирові бригади і є прямим начальником усього особового складу батальйону (корабля).

Таким чином, тимчасово виконуючий обов`язки командира 1-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_6 по відношенню до старшого стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 . солдата ОСОБА_3 є прямим начальником за своїм службовим становищем та за військовим званням, а останній його підлеглим.

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно ст. 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Більше того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

В свою чергу, солдат ОСОБА_3 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення в умовах воєнного стану, чим вчинив військовий злочин за наступних обставин.

У зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

Так, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді старшого стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 29 липня 2024 року, приблизно о 14 год. 00 хв., на території місця тимчасового дислокації особового складу НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_2 , перед строєм було доведено бойове розпорядження тимчасово виконуючим обов`язки командира 1-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 від 29.07.2024 №105 дск, щодо вибуття ОСОБА_3 встановленим порядком на службовому транспорті до 239-го Центру підготовки підрозділів Сухопутних військ ЗС України з метою проведення підготовки, необхідних навчань та залагодження в складі РГр Центрального ОТО, забезпечення виконання бойових (спеціальних) завдань із відсічі та стримування збройної агресії російської федерації.

Проте, ОСОБА_3 29 липня 2024 року, приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи в строю, діючи умисно діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відкрито відмовився виконувати законний усний наказ свого прямого начальника - тимчасово виконуючого обов`язки командира 1-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 , про вибуття до Центру підготовки підрозділів Сухопутних військ ЗС України з метою проведення підготовки, необхідних навчань та залагодження, забезпечення виконання бойових (спеціальних) завдань із відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, тобто обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які лягли в основу обвинувачення, в скоєному розкаявся.

В судовому засіданні були досліджені письмові докази вини обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:

- витяг з кримінального провадження, відомості по якому внесені 25.10.2024 року до ЄРДР за №0003587, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України

(а.п. 48,49);

- висновок службового розслідування для встановлення причин та обставин факту відмови 29.07.2024 року від виконання наказу військовослужбовцями 1-го стрілецького батальйону військової частини та документи, на підставі яких було проведено вказане службове розслідування

(а.п. 50-63, 64-94);

- копія наказу про підсумки службового розслідування для встановлення причин та обставин факту відмови 29.07.2024 року від виконання наказу військовослужбовцями 1-го стрілецького батальйону військової частини

(а.п. 95-108);

- копія витягу із бойового розпорядження командира НОМЕР_3 бр національної гвардії України №105 дск, 29.07.2024, ОКП-ДНІПРО, карта 200 000 видання 2015 року

(а.п. 110-111);

- копія витягу із бойового розпорядження командира НОМЕР_4 стрілецького батальйону

(а.п. 112);

- копії документів щодо проходження ОСОБА_3 військової служби

(а.п. 113,114,115,116);

- протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 від 13.09.2024 року та диск до нього

(а.п. 118-120,121);

- протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_6 від 13.09.2024 року та диск до нього

(а.п. 122-124,125);

- протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка

ОСОБА_8 від 13.09.2024 року та диск до нього

(а.п. 126-127,128);

- протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 13.09.2024 року та диск до нього

(а.п. 129-131,132);

- протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 13.09.2024 року та диск до нього

(а.п. 133-134,135);

- протокол огляду оптичного диску «ALVERUS DVD-R 4.7 GB» від 13.09.2024 року та фототаблиця до нього

(а.п. 136-139);

- постанова про визнання речовим доказом від 13.09.2024 року відео файл з назвою «S4280002», який визнано та залучено в якості речового доказу по даному кримінальному провадженню

(а.п. 140-141);

- копія довідки №58 від 06.01.2025 року про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України видана солдату ОСОБА_3 , про те що він брав участь в період з 06.06.2024 по 24.06.2024 року в ОТУ «Донецьк»

(а.п. 160).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконувати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання

ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 військовослужбовець, характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, бажає продовжувати проходити військову служу, крім того наявне клопотання від командування військової частини НОМЕР_5 Національної Гвардії України про врахування, що ОСОБА_3 на теперішній час зарекомендував себе позитивно та виконує свій конституційний обов`язок щодо захисту вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

У відповідності з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті). За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Суд з підстав, зазначених раніше, вважає можливим застосування у відношенні ОСОБА_3 ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленою санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, а саме призначити покарання у виді позбавлення волі на менший строк.

У відповідності зі ст. 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Аналізуючи вищевикладене, суд вважає можливим призначити

ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків грошового забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, ст.58, ст. 69 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі, строком на 2 роки.

На підставі ст. 58 КК України замінити ОСОБА_3 основне покарання у виді позбавлення волі на 2 роки, на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків грошового забезпечення.

Речовий доказ, а саме відео файл з назвою «S4280002» - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1