Справа № 159/3379/25
Провадження № 1-кс/159/1581/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про арешт майна

29 липня 2025 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000678 від 16.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Ковельського міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ковельської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000678 від 16.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явилися, просять клопотання розглядати у їх відсутності. Власник майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч.ч. 1, 4, 5 ст. 214 КПК України, внесено до ЄРДР 16 травня 2025 року за № 0000678 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

25.07.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: банківську картку АТ «Універсал Банк» чорного кольору з написами monobank Visa 479469; картку ПрАТ «Київстар» з написами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; мобільний телефон чорного кольору «Sigma mobile» ІМЕІ НОМЕР_3 з сім-карткою НОМЕР_4 .

Постановою слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 26.07.2025 вилучені речі визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Додатками клопотання підтверджується, що вилучені речі є речовими доказами, отже мають значення для забезпечення кримінального провадження, а неприйняття рішення про арешт майна безумовно тягне його повернення з можливістю втрати доказового значення.

Враховуючи доведеність того, що вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тому з метою збереження речових доказів, запобігання знищення, втрати майна, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення даного клопотання та накладення арешту.

Керуючись статтями 98, 131, 132, 167, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на банківську картку АТ «Універсал Банк» чорного кольору з написами: monobank, Visa, 479469; картку ПрАТ «Київстар» з написами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; мобільний телефон чорного кольору «Sigma mobile» ІМЕІ НОМЕР_3 з сім-карткою НОМЕР_4 , яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити відчужувати, розпоряджатися, користуватися арештованим майном окрім сторони кримінального провадження під час проведення слідчих (розшукових) дій.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1