Провадження № 1-кс/344/4229/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , що погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000375 від 07.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий ОСОБА_4 звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено прокурором ОСОБА_7 та просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання вказано про те, що знаходилась у орендованій квартирі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 і в цей час у неї виник умисел спрямований на протиправне позбавлення життя своєї малолітньої доньки.

Порушуючи вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів та мети, скориставшись тим, що донька в усьому їй довіряла, ОСОБА_5 поклала її у ванну, яку в подальшому заповнила водою.

ОСОБА_5 діючи умисно за допомогою обох рук із застосуванням фізичної сили почала топити малолітню доньку у ванні, яка в цей час в силу свого віку перебувала у безпорадному стані. Умисними діями ОСОБА_5 припинено доступ повітря до легень малолітньої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до моменту доки остання перестала подавати ознак життя.

07 червня 2025 року в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України затримана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цього ж дня їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Причетність до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 07.06.2025, протоколами допитів свідків, протоколом затримання ОСОБА_5 , лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 , протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_5 , та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

В ході досудового розслідування, органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п. 1 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі та вона усвідомлює про можливість призначення судом саме такого виду покарання в разі доведення вини в суді;

п. 2 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває та підозрювана, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може вчиняти такі дії;

п. 3 - незаконно впливати шляхом погроз на свідків у кримінальному провадженні, так як свідками є сусіди підозрюваної, також вона може змушувати їх змінити свої покази на неправдиві з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення; Додатково до вказаного підозрювана може незаконно впливати на експертів у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки по ньому призначено вже та буде призначено в подальшому ряд експертиз;

п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду;

п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 ніде офіційно не працевлаштована та вчинила злочин проти життя малолітньої дитини.

У зв`язку з наведеним, сторона обвинувачення вважає, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задоволити, та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий вимоги клопотання підтримав.

Підозрювана не висловила думки по суті клопотання.

Захисник у судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників розгляду клопотання, перевіривши матеріали клопотання, дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000375 від 07.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

07.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за п.2 ч.2 ст. 115 КК України, тобто у вчиненні умисного вбивства малолітньої дитини ( умисному заподіяння смерті).

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться у матеріалах клопотання : протоколом огляду місця події від 07.06.2025 квартири АДРЕСА_2 ; лікарським свідоцтвом про смерть №119 від 07.06.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 07.06.2025; свідка ОСОБА_10 від 07.06.2025.

Разом з тим слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Прокурор у судовому засіданні довів, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, підозрювана ОСОБА_5 усвідомлює неминучість покарання та те, що санкція п.2 ч. 2 ст. 115КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки підозрювана може не прибувати на виклики, тим самим затягувати хід досудового розслідування.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище особи не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали під час досудового розслідування.

Відтак, слідчий суддя дійшла висновку, що вказані ризики існують, оскільки відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу, враховуючи встановленні обставини інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови, заява №9190/03).

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі дані особи підозрюваної ОСОБА_5 , яка раніше не судима, офіційно не працевлаштована, відсутність даних про її соціальні зв`язки.

Суд також бере до уваги те, що підозрювана ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п.2 ч. 2 ст. 115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Крім того, характер інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, позбавлення життя своєї малолітньої доньки за описаними обставинами у підозрі, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваної, що підтверджує ймовірність її свідомої непроцесуальної поведінки. Відтак, вимагає суворого контролю за поведінкою підозрюваної.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування; та щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи те, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину спрямованого на позбавлення життя особи, вважаю, що розмір застави слід не визначати.

Враховуючи, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, а тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 серпня 2025 року включно без визначення розміру застави, з урахуванням строку досудового розслідування, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 серпня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Взяти підозрювану ОСОБА_5 під варту в залі суду.

Строк дії ухвали до 04 серпня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб, родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваною в цей же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Повна ухвала -10.06.2025.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1