справа № 753/3243/24
провадження № 1-кс/753/2258/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_3 про відвід дізнавача ВД Дарницького УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000435 від 02 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із заявою від 05.08.2025 року про відвід дізнавача ВД Дарницького УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000435 від 02 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України

Заява вмотивована тим, що дізнавач Дарницького УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_5 на підставі численних скарг, викладених ним у скаргі до ГУ НП у м.Києві від 09.07.2025 року, підлягає відводу, оскільки дії дізнавача порушують його процесуальні права потерілого та свідчать про упередженість, систематичну бездіяльність та небажання забезпечити об`єктивне і повне розслідування кримінального провадження, зокрема, не виконано жодної вказівки прокурора протягом понад два роки, проігноровано ухвалу суду від 06.12.2023 року, у якій вказано про необхідність проведення слідчих дій, надано завідомо неправдиву інформацію за матеріалами справи, приховування доказів, що викликає сумнів у неупередженості, критично оцінюючи процесуальні рішення та дії відповідно до п.3 ч. 1 ст.77 КПК України, які є підставою для відводу.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 заяву підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання дізнавач Дарницького УП ГУ НП у м.Києві не з"явивсь, про дату час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду), телефонограммою, які доставлено завчасно до судового засідання.

Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя (ч.2 ст.81 КПК України).

Положення ч.3 ст.81 КПК України передбачає участь особи, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, проте механізму забезпечення явки особи, якій заявлено відвід, якщо вона з певних причин не прибула, кримінальний процесуальний закон не встановлює, й дії слідчого судді в цьому разі не регламентує, й, зважаючи забезпечення процесуального права заявника на доступ до правосуддя, слідчий суддя визнав можливим розгляд поданої заяви дізнавача.

Відповідно до ч.4 ст.81 КПК України якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Відвід розглядається у порядку, визначеному ст. 81 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, вислухавши заявника, який завляє відвід дізнавачу, вивчивши заяву про відвід, доводи та підстави відводу, додані до заяви матеріали, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні ВД Дарницького УП ГУ НП у м.Києві перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000435 від 02 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.12.2023 року скасовано постанову дізнавача Дарницького УП ГУ НП у м.Києві про закриття кримінального провадження № 0000435 від 02 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Доводи заяви про те, що вказаною ухвалою суду надані вказівки дізначу про необхідність проведення певних (конкретних) слідчих дій, проте дізнавач їх не виконує, слідчий суддя відхиляє з підстав необгруновтаності та власного заявником тлумачення змісту ухвали суду.

Надаючи оцінку доводам заяви, визначеній підставі для відводу дізнавача (п.3 ч.1 ст.77 КПК України), слідчий суддя виходить з того, що порядок відводу слідчого, прокурора, дізнавача від участі у кримінальному провадженні врегульований ч.1 ст. 77 КПК України, відповідно до якої прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч.4 ст.38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норми ст.26 КПК України вбачається, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь - який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 3549/10 від 30 квітня 2015 року, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803 / 94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149 ), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення ( рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310 / 04, параграф 150).

В свою чергу, встановлення доказового значення тих чи інших відомостей є правом слідчого, прокурора, дізнавача; закон надає йому можливість оцінювати докази за своїм внутрішнім переконання з урахуванням всіх обставин кримінального провадження (ст.94 КПК України). Цим правом він наділений з огляду на функціонаю обвинувача у кримінальному провадженні, адже з одного боку, зв`язаний засадами кримінального провадження і правилами про належність, допустимість, достовірність і достатність доказів, з іншого - саме на прокурора покладено визначення спроможності доказової бази для складення або затвердження обвинувального акту з метою подальшого підтримання обвинувачення у суді. Прокурор керує слідством для того, щоб самому в подальшому ефективно підтримувати обвинувачення в суді.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ, й у тому числі, у межах досудового розслідування, не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених заявником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості слідчого, прокурора, можливість впливу вказаних факторів (підстав) на вирішення даної справи та/або об`єктивну неможливість його участі в цьому кримінальному провадженні. Будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями прокурора, слідчого і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для судді, який розглядає заяву про відвід.

На думку слідчого судді, не може бути підставою для відводу заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності прокурора, слідчого, дізнавача не підтверджених жодними належними і допустимими доказами, а не погодження із їх процесуальними рішеннями та діями, не є підставою для такого відводу.

Слідчий суддя наголошує на важливості інституту відводу для забезпечення безстороннього розгляду справи, але вмотивованість заяви про відвід є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

Враховуючи, що об`єктивних сумнівів щодо упередженості дізнавача у вказаному кримінальному провадженні в розумінні положень ст.77 КПК України не вбачається, а доводи заявника, викладені у його заяві, належного обґрунтування не знайшли, внаслідок чого слід дійти висновку, що заява про відвід задоволенню не підлягає, адже непогодження із процесуальними діями прокурора, слідчого, дізнавача, не може бути підставою для відводу в розумінні п.3 ч.1 ст. 77 КПК України.

Водночас, слідчий суддя зазначає, що об`єктивне «засудження» стороною кримінального провадження щодо встановленої бездіяльності як дізнавача, слідчого, так й прокурора, неналежне виконання повноважень органом досудового розслідування, не є підставою для відводу згідно ст. 77 КПК України, а відповідно до чинного законодавства для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 80 81, 83, 110, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід дізнавача Дарницького УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000435 від 02 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: