Дата документу 15.05.2025Справа № 645/8049/21
Провадження № 1-кп/554/551/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«15» травня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відео конференції кримінальне провадження № 0000151 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Полтави, на підставі розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», перебуває затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000151 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України.

До суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 21.11.2021 року у кримінальному провадженні №0000151 від 02.12.2019 року, на легковий автомобіль HYUNDAI SANTA FE, 2013 року випуску, VIN-номер НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що автомобіль HYUNDAI SANTA FE, 2013 року випуску, VIN-номер НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 не є об?єктом кримінально-протиправних дій та не набутий протиправним шляхом, по кримінальному провадженню не заявлено цивільний позов і ОСОБА_3 не визнаний у цьому кримінальному провадженні цивільним відповідачем. В квітні 2025 року вищезазначений автомобіль був суттєво пошкоджений в ДТП і не може в подальшому використовуватись без проведення дороговартісного відновлювального ремонту, а подальший арешт автомобіля матиме негативні наслідки для власника, оскільки він не має фінансової спроможності його відремонтувати, а в пошкодженому стані автомобіль упродовж кількох місяців повністю стане непридатним для відновлення та втратить свою остаточну вартість фактично до ціни металобрухту. Зняття арешту з пошкодженого автомобіля надасть можливість власнику продати його за залишковою вартістю, а отримані кошти використати для відновлення власного житла, яке було пошкоджене внаслідок бойових дій.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого підтримав доводи та вимоги поданого клопотання, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника, просив зняти арешт з належного йому ТЗ HYUNDAI SANTA FE.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого, погодилась, що в подальшому застосуванні арешту на вказаний ТЗ немає потреби.

Суд, вивчивши доводи клопотання захисника, вислухавши його доводи, думку обвинуваченого та прокурора, який не заперечував проти скасування арешту майна, приходить до наступних висновків.

Так, правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (абзац 2 частина перша статті 174 КПК України).

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 21.11.2021 року у кримінальному провадженні №0000151 від 02.12.2019 року накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , в тому числі на легковий автомобіль HYUNDAI SANTA FE, 2013 року випуску, VIN-номер НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також на інше майно обвинуваченого, в тому числі нерухоме майно: нежитлові будівлі, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, транспортні засоби: вантажні автомобілі «КАМАЗ», «МАЗ».

Мета накладення арешту на майно визначена в ч.2 ст. 170 КПК України.

З ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 21.11.2021 року вбачається, що арешт майна, належного ОСОБА_3 було накладено з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та у зв`язку із можливістю спеціальної конфіскації майна.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить з того, що ні під час досудового роздування, ні до початку судового розгляду цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням до ОСОБА_3 заявлено не було. ОСОБА_3 не визнаний у кримінальному провадженні цивільним відповідачем.

З обвинувального акту і письмових доказів, які вже були досліджені судом, не вбачається, що автомобіль HYUNDAI SANTA FE, 2013 року випуску, д/н НОМЕР_2 , є об?єктом кримінально-протиправних дій, набутий протиправним шляхом або одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи є доходом від такого майна. Також з фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті не вбачається, що вказаний автомобіль був засобом чи знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, а, отже підстав, передбачених ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, для застосування можливої спеціальної конфіскації не вбачається.

Санкціями статей кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 конфіскації майна, як виду покарання, не передбачено, тому вказана мета для подальшого арешту автомобіля є недопустимою.

Доказів того, що автомобіль зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з його матеріалів не вбачається.

Крім того, в рамках вказаного кримінального провадження також було накладено арешт на інше майно обвинуваченого, в тому числі нерухоме майно: нежитлові будівлі, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, транспортні засоби: вантажні автомобілі «КАМАЗ», «МАЗ», а тому подальший арешт автомобіля HYUNDAI SANTA FE, 2013 року випуску, д/н НОМЕР_3 буде не розумним і не співрозмірним обмеженням права власності обвинуваченого завданням кримінального провадження.

Положеннями ст. І Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа мас право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції». Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, на сьогоднішній день втручання держави у володіння ОСОБА_3 , належним йому на праві власності легковим автомобілем HYUNDAI SANTA FE, 2013 року випуску, VIN-номер НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , не відповідає законним цілям і не є пропорційним тим цілям, для яких застосувалось, а отже потреба у подальшому застосуванні цього заходу відпала.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а тому клопотання про скасування арешту майна підлягає повному задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-174, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000151 від 02.12.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України - задовольнити повністю.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 21.11.2021 року у кримінальному провадженні №0000151 від 02.12.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, на легковий автомобіль HYUNDAI SANTA FE, 2013 року випуску, VIN-номер НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_3 скасувати.

Скасування арешту майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шевченківського районного суду

міста Полтави: ОСОБА_1