ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні (у режимі відеоконференції) кримінальне провадження №0001379 від 11.05.2022 за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_11 , обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 06 березня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Харків, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженої, менеджера проєкту в благодійному фонді «Право на захист», раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 06 березня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

________________________________________________________________________________

ЄУНСС 714/1458/22 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_12

Номер провадження 11-кп/822/150/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз на суму 8 649,6 грн.

Вирішено долю заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів.

Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА», стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 30 000 грн, франшизу 1 500 грн, загальна сума 31500 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Згідно вироку суду, близько 15 години 30 хвилин 11 травня 2022 року, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Mazda» моделі «6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в світлу пору доби по проїзній частині асфальтованої автомобільної дороги територіального значення М-19 в адміністративних межах с.Остриця Чернівецького району Чернівецької області в напрямку м.Чернівці, перебуваючи неподалік електроопори № СВ95, не врахувавши в повній мірі дорожню обстановку з тим, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, проявивши самовпевненість у своїх діях, здійснила виїзд керованого нею автомобіля на праву смугу попутного руху, відділеною від смуги її руху вузькою переривчастою лінією, чим створила аварійну ситуацію автомобілю марки «Nissan» марки «Note», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , що їхав у попутному напрямку в межах своєї смуги руху.

Відповідно до висновку експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС України № КСЕ-19/126-22/5618 від 12.09.2022 в даній дорожньо-транспортній обстановці в діях водійки ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п.10.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди водійка автомобіля марки «Nissan» марки «Note», ОСОБА_9 , отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта Чернівецького ОБСМЕ № 259 екс від 26.05.2022 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

Прокурор ОСОБА_11 у своїй апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку суду в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування додаткового покарання з випробуванням.

Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 рік та покласти на неї обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Не заперечуючи правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України та доведеності її вини, вказує, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.75 КК України звільнив ОСОБА_6 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

На переконання прокурора, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування вироку в цій частині та ухвалення нового вироку.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок, ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і закрити провадження у справі.

Звертає увагу на те, що органом досудового розслідування не було проведено усіх необхідних слідчих дій для встановлення істини у справі, зокрема, не були проведені слідчі експерименти з учасниками ДТП, одночасні допити обвинуваченої та потерпілої з метою усунення розбіжностей у їхніх показаннях.

Під час судового розгляду у суді першої інстанції захист заявляв клопотання про проведення повторної судово-автотехнічної та судово-медичної експертиз, про допити свідка та експертів, а також про проведення слідчого експерименту, однак у задоволенні цих клопотань судом було відмовлено ухвалами від 24 жовтня 2024 року, 19 листопада 2024 року та 05 лютого 2025 року. З цих підстав захист подавав заяву про відвід головуючої судді, однак ухвалою суду від 13 лютого 2025 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Зауважує, що в протоколі огляду місця пригоди та фототаблиці від 11 травня 2022 року є суттєві розбіжності щодо місця розташування транспортного засобу «Nissan Note» н.з. НОМЕР_2 та навколишніх об`єктів.

Вказує про невідповідності в протоколі про зняття показань технічних приладів від 19 липня 2022 року, зокрема, що зняття здійснювалось у присутності іншої особи, аніж зазначеної в постанові, на інший носій, без вказівки дати і часу зняття показань.

До того ж зазначає, що у протоколі огляду місця події є вказівка на те, що на місці ДТП відсутні прилади відеоспостереження, тому ставить під сумнів допустимість цього доказу.

Вважає також недостовірним доказом протокол огляду предмета від 15 серпня 2022 року, оскільки на відеофайлі вказано невірну дату, не видно реєстраційні номери автомобілів, нечітко видно траєкторії руху.

У зв`язку з цим захисник вважає неоднозначним висновок судово-автотехнічної експертизи, проведеної на підставі зазначених доказів, оскільки допитаний судом першої інстанції експерт зазначав, що окремі обставини ДТП зафіксовані нечітко.

Стверджує також про недопустимість доказу висновку судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_9 , оскільки медичні документи, що лягли в основу висновку, отримані не у порядку, передбаченому КПК України та їхнє походження не відоме.

Не погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо цивільного позову потерпілої, вважаючи, що ОСОБА_9 не надала жодних доказів спричинення їй моральної шкоди.

Обвинувачена ОСОБА_6 у поданій апеляційній скарзі також ставить питання про скасування оскаржуваного вироку та закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів її винуватості за ч.1 ст.286 КК України і вичерпанням можливості їх отримати.

Вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим, вказує, що у мотивувальній частині вироку відсутнє посилання на пункт ПДР, порушення якого інкримінується обвинуваченій, натомість міститься посилання на висновок експерта, що не можна вважати формулюванням обвинувачення згідно положень ст.373 КПК України.

Звертає увагу на те, що у вироку не зазначено, який пункт ПДР порушила ОСОБА_6 , що перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

Аналогічно з захисником вважає неналежними і сумнівними письмові докази протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11 травня 2022 року, протокол про зняття показань технічних приладів від 19 липня 2022 року, протокол огляду предмета від 15 серпня 2022 року, висновок комплексної фототехнічної та судово-автотехнічної експертизи.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачена ОСОБА_6 , її захисники ОСОБА_7 і ОСОБА_8 підтримали подані обвинуваченою та захисником апеляційні скарги, просили їх задовольнити, заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 підтримали апеляційну скаргу прокурора, заперечили проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченої та захисника.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг, заслухавши учасників апеляційного провадження в судових дебатах, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає вирок суду в межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції у межах вимог апеляційних скарг, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження допустив низку істотних порушень положень кримінального процесуального закону.

Зокрема, статтею 374 КПК України чітко регламентовано структуру вироку суду.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Диспозиція статті 286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого цією статтею, потрібно з`ясувати, які саме порушення Правил дорожнього руху Україні були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

Під час розгляду таких кримінальних проваджень суд повинен установити і вказати у мотивувальній частині вироку положення ПДР, порушені учасником дорожнього руху та причинний зв`язок із настанням наслідків, які мали місце під час конкретної ДТП.

У мотивувальній частині оскаржуваного вироку суд першої інстанції вказав, що згідно висновку експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС України № КСЕ-19/126-22/5618 від 12.09.2022 в даній дорожньо-транспортній обстановці в діях водійки ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п.10.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, фактично продублювавши обвинувальний акт.

Таке твердження не може вважатися формулюванням обвинувачення, визнаного судом доведеним, за змістом п.2 ч.3 ст.374 КПК України, на що слушно звертає увагу обвинувачена ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі.

Таким чином, суд першої інстанції не встановив, порушення яких норм ПДР ставляться у вину ОСОБА_6 і не встановив у вироку причинно-наслідковий зв`язок між цим порушенням і настанням ДТП.

Серед доказів, на які зіслався суд, обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_13 , наведено висновок судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_9 , відповідно до якого, серед інших ушкоджень, виявлено закритий косий перелом 4-п`ястної кісточки лівої кисті в середній третині з незначним зміщенням, що є тілесним ушкодженням середнього ступеню тяжкості (т.1 а.п. 85-86). Експертизу проведено на підставі довідки з травмпункту з ЛШМД від 11 травня 2022 року, а тому в колегії суддів є обґрунтований сумнів у достовірності результатів цього експертного дослідження.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції сторона захисту порушувала питання про надання їй доступу до медичної документації, за результатами дослідження якої експертом було сформовано висновки, однак ухвалою суду від 19 листопада 2024 року у задоволенні клопотання було відмовлено (т.2 а.п.159).

Після цього захист звернувся до суду з клопотанням про призначення повторної судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_9 із застосуванням рентгенографічного дослідження, проте суд ухвалою від 05 лютого 2025 року також відмовив у його задоволенні.

Наступним доказом, що покладений судом в основу обвинувального вироку, є висновок комплексної фототехнічної та судової автотехнічної експертизи (т.1 а.п.129-137).

Не погоджуючись з висновком, захисники звертали увагу суду на недостатність вихідних даних для проведення цієї експертизи, а також на той факт, що експерт обрав деякі дані самостійно, заявили клопотання про проведення слідчого експерименту з метою отримання більш чітких вихідних даних для експертизи, однак ухвалою від 24 жовтня 2024 року було відмовлено у проведенні цієї експертизи (т.2 а.п.136-137).

На переконання колегії суддів, відмова судом у задоволенні клопотань захисту порушило право обвинуваченої на захист і суттєво вплинула на повноту і всебічність дослідження доказів у справі, що у свою чергу вплинуло на законність і обґрунтованість вироку.

Окрім того, суд першої інстанції обмежився формальним переліком доказів, які покладені в обґрунтування вини ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України, проте, у порушення положень ст.ст.370, 374 КПК України, не надав жодної оцінки доводам захисту щодо розбіжностей у протоколі огляду місця пригоди, протоколі зняття показань технічних приладів, протоколі огляду предмета, хоча захист і звертав на них увагу.

Вказане у своїй сукупності свідчить про те, що суд першої інстанції не встановив причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і настанням ДТП, не вжив необхідних заходів для забезпечення сторонам рівних умов для реалізації їхніх процесуальних прав, допустивши низку порушень кримінального процесуального закону, що, згідно положень ч.1 ст.412 КПК України, перешкодило ухваленню законного і обґрунтованого вироку.

Колегія суддів позбавлена процесуальної можливості усунути ці порушення, оскільки під час апеляційного розгляду учасники кримінального провадження не зверталися з клопотаннями про повне повторне дослідження доказів, витребування окремих документів чи проведення експертиз, у той час як апеляційний суд обмежений положеннями ст.404 КПК України.

Тому, виходячи із передбачених ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження щодо забезпечення права на захист, юридичної рівності, змагальності та справедливого судового розгляду, ухвалений вирок підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції і призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів не надає оцінки іншим доводам поданих апеляційних скарг.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить усунути вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, установити наявність або ж відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_6 та настанням ДТП, взяти до уваги доводи обвинуваченої та захисників, дати належну оцінку зібраним доказам згідно норм КПК України та ухвалити законне і обґрунтоване рішення з викладенням у ньому аналізу доказів і докладних мотивів його прийняття, врахувати положення ст.49 КК України.

Зважаючи на те, що всі апелянти ставлять питання про скасування оскаржуваного вироку, подані обвинуваченою, захисником та прокурором апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 06 березня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3