УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2025 року

м. Київ

справа № 461/5972/24

провадження № 51- 1624 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої на вирок Галицького районного суду міста Львова від 18 липня 2024 року та ухвалу Львівськогоапеляційного суду від 25 лютого 2025 року щодо ОСОБА_5 .

Обставини справи

1. Вказаним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку м. Львова,

засуджено за частиною 4 статті 185Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

2. Суд визнав доведеним, що ОСОБА_5 9 червня 2024 року, у період з 20.30 по 22.00, перебуваючи в сквері біля ресторану «Той самий баранчик» в м. Львіві, по вул. Лазнева, 3а, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, викрала особисті речі ОСОБА_6 , а саме: золотий ланцюжок з хрестиком, вартістю 20 000 грн., та золоту каблучку, вартістю 5 000 грн.

Доводи касаційної скарги

3. У касаційній скарзі захисник посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

4. Він вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, призначаючи покарання у виді 5 років позбавлення волі, не в повній мірі врахував дані про особу засудженої, а саме: ОСОБА_5 не чинила опір, сприяла слідству, шкоду відшкодувала потерпілій, хворіє тяжкими недугами, має на утриманні бабцю 1935 року народження.

5. На думку захисника, апеляційний суд належним чином не спростував доводів, наведених в апеляційній скарзі сторони захисту, чим порушив вимоги статей 370, 419 КПК.

Оцінка суду

6. Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та долучену до неї копію судового рішення, Суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

7. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього ж Кодексу.

8. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне провадження, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

9. Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин кримінального правопорушення, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на призначення покарання.

10. Як убачається з доданих копій судових рішень, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_5 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; особу винної, яка раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності; будучи звільненою з місць позбавлення волі, вчинила новий злочин проти власності; на обліках у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває; не одружена; не працює; на утриманні неповнолітніх дітей не має, а також обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, і відсутність обставин, які обтяжують покарання; та призначив покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 5 роки.

11. Суд апеляційної інстанції погодився з рішенням районного суду щодо призначеного засудженій покарання, при цьому зазначив, що доводи апеляційної скарги захисника про можливість призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК, з врахуванням характеру протиправних дій та особи засудженої, свідчать про схильність її до вчинення злочинів проти власності, обставини вчинення кримінального правопорушення та спосіб їх вчинення, не дають підстав для звільнення засудженої від відбування покарання з випробуванням, оскільки визначене покарання є необхідним й достатнім для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

12. Апеляційний суд обґрунтовано залишив вирок без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. Обґрунтовуючи в ухвалі свою позицію, суд навів мотиви, з яких відхилив доводи захисту, які повторені й у касаційній скарзі.

13. Фактично, доводи захисника у скарзі зводяться до того, що суди попередніх інстанцій надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженої та іншим обставинам справи, з якою не згоден захист. Однак сам по собі факт незгоди судів з позицією сторони захисту не може свідчити про істотне порушення вимог процесуального закону. Таким чином, Суд відхиляє доводи щодо істотного порушення процесуального закону судом.

14. Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване з посиланням на обставини справи і відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

15. З огляду на викладене, касаційна скарга та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, а тому слід відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої на вирок Галицького районного суду міста Львова від 18 липня 2024 року та ухвалу Львівськогоапеляційного суду від 25 лютого 2025 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3