Справа № 175/1889/25
Провадження № 1-кп/175/190/25
13 червня 2025 року селище Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області
Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно),
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,-
За правилами ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:
1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;
2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284цього Кодексу;
3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;
4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;
5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;
6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.
Позиція сторони обвинувачення
Прокурор просить призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, вважаючи, що дотримані всі вимоги, передбачені ст. 291 КПК України.
Позиція обвинуваченого
Обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.
Оцінка та висновки суду щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувальних актів та вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду
З урахуванням задач підготовчого провадження суд здійснює перевірку обвинувального акта на наявність невідповідності кримінальному-процесуальному закону, яка б перешкоджала призначенню судового розгляду.
Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу (ч. 4 ст. 110 КПК України).
У ч. 2 ст. 291 КПК України визначено відомості, які має містити обвинувальний акт, серед яких виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Прокурор доводить перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України). В свою чергу обвинувачення є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України).
Вказані положення кримінального процесуального закону свідчать про те, що в обвинувальному акті задача прокурора полягає у наведенні обставин та даних, які б давали уявлення про те, яке кримінальне правопорушення було вчинено, за яких обставин, якою особою, в чому воно полягало. Всім цим обставинам прокурор надає кримінально-правову кваліфікацію.
У даному на розгляд суду клопотанні, обвинувачений ОСОБА_4 ставить питання про звільнення від кримінальної відповідальності, оскільки, на думку обвинуваченого, органи досудового розслідування та ІНФОРМАЦІЯ_2 мають незаконне формування.
Згідно з Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі Положення), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до пункту 8 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (зі змінами, відомості Верховної Ради України (ВВР), 1992, № 27, ст.385, введено в дію Постановою ВР № 2233-ХІІ від 25.03.92, ВВР, 1992, № 27, ст.386) положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.
Зі свого боку поняття відокремлених територіальних підрозділів врегульовано ст. 95 Цивільного Кодексу:
Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.
Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.
Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 154 від 23.02.2022 року «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, утворюються в АР Крим, областях, м. Києві, інших містах, районах, районах у містах. ІНФОРМАЦІЯ_3 статус юридичної особи не має, є відокремленим структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_4 та безпосередньо йому підпорядковується.
При здійсненні своєї діяльності керується Конституцією України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.
На виконання спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 23.12.2019 року № Д-322/1/11дск «Про формування територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у Збройних Силах України», з 01.11.2020 року ІНФОРМАЦІЯ_5 реорганізовано у ІНФОРМАЦІЯ_6 . Згідно спільної директиви Міністерства оборони України та Головнокомандуючого Збройних сил України від 07.06.2021 № 321/1 ДСК ІНФОРМАЦІЯ_6 реорганізовано у ІНФОРМАЦІЯ_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) та його відділами (перший відділ - м. Слов`янськ, другий відділ - м. Дружківка, третій відділ - м. Костянтинівка).
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що доводи обвинуваченого викладені у заяві про звільнення від кримінальної відповідальності не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи не містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Суд враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.
Крім того, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17).
Прокурор доводить перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України). В свою чергу обвинувачення є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України).
Вказані положення кримінального процесуального закону свідчать про те, що в обвинувальному акті задача прокурора полягає у наведенні обставин та даних, які б давали уявлення про те, яке кримінальне правопорушення було вчинено, за яких обставин, якою особою, в чому воно полягало. Всім цим обставинам прокурор надає кримінально-правову кваліфікацію.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24.11.2016 року (№ 5-328кс16), під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, а фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Щодо заяви обвинуваченого про відвід прокурору
На адресу Дніпропетровского районного суду Дніпропетровської області 25.03.2025 року надійшла заява від обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід прокурору.
Ознайомившись зі змістом заяви та матеріалами кримінального провадження, суд вважає, що заява обвинуваченого підлягає залишенню без розгляду, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. До складу суду, що здійснює судове провадження, не можуть входити особи, які є родичами між собою.
У відповідності до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.
Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим та під час судового провадження подається до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.
Кримінальним процесуальним законом передбачено процесуальний механізм реагування на зловживання правом на відвід, який полягає в тому, що у випадках, коли повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду (ч. 4 ст. 81 КПК України).
Так, з огляду на вищевказані вимоги КПК України, судом встановлено, що за змістом заява містить особисті припущення заявника та його особисту думку, адже жодних розумних мотивів, доводів для відводу заява не містить.
Заявником також не надано належних доказів на підтвердження існування можливих видимих ознак упередженості або необ`єктивності прокурора ОСОБА_3 , а тому суд не може вважати такі сумніви об`єктивно виправданими.
Крім того, ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.03.2025 було відмовлено у задоволенні заяви про відвід прокурора ОСОБА_3 .
Така поведінка, на думку суду, не свідчить про добросовісні наміри ОСОБА_4 сприяти правосуддю задля повного, всебічного, об`єктивного розгляду кримінального провадження в розумні строки, натомість може свідчити про зловживання ОСОБА_4 правом на відвід з метою затягування розгляду кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладене, заявлений ОСОБА_4 відвід прокурору ОСОБА_3 є повторним в розумінні ч. 4 ст. 81 КПК України, отже він підлягає залишенню без розгляду як такий, що має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування розгляду кримінального провадження.
Оцінюючи доводи, викладені у заяві про звільнення від кримінальної відповідальності та у заяві про відвід прокурора, судом не встановлено в них жодних питань, не вирішення яких під час підготовчого засідання перешкоджало б призначенню кримінального провадження до судового розгляду.
Щодо досудової доповіді
У підготовчому судовому засіданні з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачених, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Особливості складення досудової доповіді передбачені ст. 314-1 КПК України.
У відповідності до положень ст. ст. 314, 314-1 КПК України, підстави для складання досудової доповіді стосовно обвинуваченого відсутні.
Вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду
Заслухавши думку учасників процесу щодо можливості призначення судового розгляду, перевіривши підготовчі дії, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 2 ст. 316 КПК України судовий розгляд має бути призначено не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення і перешкоди для призначення судового розгляду по даній справі відсутні.
Підстав для розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні немає.
Клопотань про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження та про витребування певних речей чи документів від учасників судового провадження не надійшло.
Обвинувальний акт складено у відповідності до ст. 291 КПК України.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 291,314-316 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності відмовити.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 відмовити.
Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України 10:30 годині 06 серпня 2025 року в приміщенні суду.
Судовий розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні з викликом учасників кримінального провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 01 квітня 2025 року. У відповідності до положень ч.2 ст.376, ч.15 ст.615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частини ухвали.

Суддя ОСОБА_1