Справа № 138/2386/25
Провадження №11-сс/801/721/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора

у режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

захисника

у режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.08.2025, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначеного розміру застави, в кримінальному провадженні № 0000348, внесеного до ЄРДР 17.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.08.2025 до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначеного розміру застави, в кримінальному провадженні № 0000348, внесеного до ЄРДР 17.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Своє рішення мотивує тим, що в матеріалах справи містяться відомості, які повністю підтверджують та обґрунтовують підозру щодо вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України, а тому жодний більш м`який запобіжний захід не зможе гарантувати того, що останній не продовжить їх вчиняти.

Так, не погодившись із даною ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.08.2025, захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Також, у своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить поновити строки на апеляційне оскарження, враховуючи наступні факти.

Суд апеляційної інстанції виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом 5 днів з дня її оголошення.

Як убачається з матеріалів провадження та апеляційної скарги, оскаржувана ухвала слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області була постановлена 25.08.2025, апеляційна скарга була подана 01.09.2025, тобто в межах строку апеляційного оскарження.

Якщо останній день строку для подання апеляційної скарги припадає на вихідний день, то цей строк продовжується до першого наступного за ним робочого дня.

Отже, апеляційна скарга подана на наступний день після вихідного є допустимою і строк вважається не пропущеним.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що подальший розгляд апеляційної скарги можливий по суті заявлених вимог.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та наданим доказам.

Слідчий суддя поверхнево дослідив матеріали, додані до клопотання, не з`ясував усіх істотних обставин та не перевірив належним чином наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 114-1 КК України, тоді як надані документи не свідчать про наявність ознак злочину, а тому підстави для повідомлення про підозру є сумнівними.

Крім того, слідчий суддя дійшов помилкового висновку щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обмежившись лише посиланням на тяжкість інкримінованого злочину, яка не може бути самостійною підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому судом не враховано особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, сім`ю, двох малолітніх дітей та матір-інваліда, яка потребує догляду, а також стабільний дохід та міцні соціальні зв`язки, що знижує ймовірність переховування від органів досудового розслідування чи вчинення нового злочину.

Сторона захисту наголошує, що ухвала прийнята за неповного судового розгляду, без урахування всіх поданих доказів і доводів сторони захисту, зокрема щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд першої інстанції безпідставно відмовив у визначенні розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, хоча саме такий захід відповідав би завданням кримінального провадження на даній стадії, враховуючи положення ст. 182 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Колегія суддів, вислухавши думку захисника ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу задовільнити, скасувати ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області віл 25.08.2025, позицію прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення є законним, якщо його ухвалено з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону; обґрунтованим - якщо воно постановлене на підставі всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, підтвердженого допустимими доказами; та вмотивованим - коли у ньому наведено логічне і послідовне пояснення прийнятого рішення, оцінку доводів сторін, мотиви відхилення чи прийняття доказів.

Зазначеним вимогам дана ухвала слідчого судді відповідає.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд судового рішення виключно в межах апеляційної скарги та доводів, викладених у ній, якщо інше не передбачено законом.

На підставі ст. 419 КПК України, ухвала апеляційного суду має містити належне обґрунтування прийнятого рішення, з викладенням мотивів, оцінкою доводів апеляційної скарги, посиланням на докази, досліджені під час судового розгляду, а також поясненням, чому саме ці докази були прийняті чи відхилені.

Оскільки кожна кримінальна справа має унікальні фактичні обставини, суд не має права діяти за шаблоном чи формально, а зобов`язаний ухвалювати рішення, які є персоніфікованими, із врахуванням індивідуальних особливостей справи, конкретного обвинуваченого та специфіки доводів сторін у межах відповідного провадження.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів судової справи було встановлено, що 24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також Правил перетину державного кордону громадянами України затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 27.01.1995 № 57, в період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено комплекс заходів щодо здійснення мобілізаційної підготовки Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань. Змістом мобілізаційної підготовки є: створення мобілізаційного резерву, підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.

Так, у разі ведення на території України воєнного стану Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження правил перетину державного кордону України» (в редакції від 13.03.2022) не передбачено дозвіл на право перетину державного кордону України військовозобов`язаним чоловіками за виключенням переліку осіб вказаних у п.п.2-1, 2-2, 2-3 цієї постанови.

Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції від 21.03.2022) визначено перелік військовозобов`язаних осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Пунктами 2-6 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №194 «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних в умовах правового режиму воєнного стану» (в редакції від 07.03.2022) установлено порядок бронювання військовозобов`язаних в умовах воєнного стану. Відповідно до п.7 цієї постанови дія пунктів 2-6 не поширюється на військовозобов`язаних водіїв, які здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги, військовозобов`язаних працівників підприємств залізничного транспорту, які забезпечують функціонування та безперебійну роботу залізниці, бронювання яких здійснюється відповідно до цього пункту.

Крім того, пунктом 2-8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 «Про затвердження правил перетину державного кордону України» (в редакції 26.05.2022) передбачено, що у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Так, ОСОБА_9 , який достовірно знаючи про те, що на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, що встановлює обмеження на виїзд осіб чоловічої статі та призивного віку за межі України, за невідомих під час досудового розслідування обставин дізнався про існуючу можливість незаконного перетину державного кордону України поза визначеними пунктами пропуску, в обхід мобільних блок-постів ІНФОРМАЦІЯ_5 та прикордонних загонів, за що можливо отримати грошові кошти у межах від однієї до п`яти тисяч доларів США. При цьому, за невстановлених під час досудового розслідування обставин, ОСОБА_9 познайомився з групою осіб, якими організовано канал незаконного переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України в умовах воєнного стану з території Вінницької області до Республіки Молдова.

Таким чином, у ОСОБА_9 з корисливих мотивів виник умисел, спрямований на сприяння незаконному переправленню громадян України через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску в обхід мобільних блок-постів ІНФОРМАЦІЯ_5 та прикордонних загонів, тим самим перешкоджаючи законній діяльності Збройних сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань при проведенні мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, за грошову винагороду в сумі 1000 доларів США, домовився з відомими для нього особами, але невстановленими під час досудового розслідування про сприяння незаконному переправленню через державний кордон України громадянина України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є військовозобов`язаними, тобто особою в якої обмежено право на виїзд за межі України, шляхом надання засобів та усуненням перешкод для цього.

З цією метою, ОСОБА_9 , будучи обізнаним із способами та порядком здійснення незаконного перетину державного кордону між Україною та Республікою Молдова, місцями дислокацій блок-постів ІНФОРМАЦІЯ_5, а також мобільних підрозділів та розташування прикордонних нарядів, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, заздалегідь змінивши державний номерний знак НОМЕР_1 на транзитний номер «т5 ЕС 6300» прибув близько 13:00 години 22.07.2025 на автомобілі марки «Hyundai» моделі «Sonata», до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де на нього очікував розшукуваний ІНФОРМАЦІЯ_5 військовозобов`язаний - ОСОБА_10 , який діючи під контролем правоохоронних органів мав намір незаконно перетнути державний кордон України і вступив у попереднє спілкування з невстановленими особами Telegram-канал « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (змінена назва на « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з ім`ям користувача « ОСОБА_12 »), в листуванні з яким він отримав інструкцію про зустріч із водієм на автомобілі марки «Hyundai» моделі «Sonata», оплатою послуг 5000 доларів США, оплатою частини з цих грошових коштів у розмірі 1000 доларів США водію, який безпечно його вивези до кордону та отриманням від водія подальших інструкцій.

Далі, перебуваючи поряд з будинком за вказаною вище адресою, ОСОБА_9 посадив ОСОБА_10 до автомобіля марки «Hyundai» моделі «Sonata» після чого вирушив у невідомому напрямку. Рухаючись містом Вінниця, ОСОБА_9 довів до відома ОСОБА_10 інструкцію відповідно до якої вони будуть діяти та незаконно перетинати державний кордон України. В ході вказаної розмови, ОСОБА_9 пояснив, що виїзд необхідно спланувати на ранко 23.07.2025, оскільки це буде вихідний день в який буде легше оминути блокпости ІНФОРМАЦІЯ_5, а також прикордонні наряди.

Після вказаної розмови, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_10 про необхідність сплати йому 1000 доларів США, тобто тої грошової суми, яку попередньо визначено невідомою особою в телеграм каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (змінена назва на « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з ім`ям користувача « ОСОБА_12 »), і для заспокоєння ОСОБА_10 , що це не є шахрайством зателефонував на гучномовці двом невстановленим особам, з розмови яких вбачалось, що вони задіяні в організації незаконного вивезення ОСОБА_10 через державний кордон України, в розмові з якими надав звіт про посадку в авто чоловіка, мавши на увазі ОСОБА_10 , та про порядок вивезення його за кордон.

У подальшому, після почутої розмови, ОСОБА_10 віддав ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які останній поклав у підлокітник автомобіля, за сприяння в незаконному перетині державного кордону.

Після передачі грошових коштів, на автомобільній дорозі, М 21 неподалік будинку № 49 по вулиці Стельмаха у м. Вінниця, автомобіль марки «Hyundai» моделі «Sonata» під керуванням ОСОБА_9 виявлений співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 та працівниками УМП ГУНП у Вінницькій області, які припинили його протиправні дії.

Таким чином, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання засобів, усунення перешкод, з корисливих мотивів, а ткож, у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

22.08.2025 ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання, суд першої інстанції вірно враховує, що у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність ризиків на які вказує прокурор.

Так, перевіряючи обґрунтованість підозри, колегія суддів бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, а саме справу «Нечипорук і Йонкало проти України», де зазначено, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Разом з тим, обґрунтованість підозри підтверджується долученими до матеріалів судової справи доказами, а саме:

?протоколом затримання ОСОБА_9 від 22.08.2025 на місці вчинення злочину;

?протоколом огляду місця події від 22.08.2025, під час якого на місці події виявлено ОСОБА_9 із імітованими грошовими коштами в сумі 1000 доларів США номіналом по 100 доларів, які йому передав свідок ОСОБА_13 , який мав на меті незаконно перетнути державний кордон України;

?протоколами допиту в якості свідків поннятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які перебували під час огляду місця події;

?протоколом допиту в якості свідка працівника УМП у ГУНП у Вінницькій області у Вінницькій області, який повідомив про обставини вчинення злочину та намір ОСОБА_9 , організувати незаконний перетину Державного кордону України поза пунктами пропуску свідку ОСОБА_10 ;

?протоколами допитів свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 а саме працівників НОМЕР_2 прикордонного загону, які затримали ОСОБА_9 ;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29.07.2025 який повідомив обставини вчинення злочину та підтвердив свій намір незаконно перетнути держаний кордон України;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.08.2025 який повідомив обставини вчинення злочину та підтвердив свій намір незаконно перетнути держаний кордон України;

?повідомленням про підозру ОСОБА_9 від 22.08.2025;

?протоколом допиту підозрюваного (затриманого) ОСОБА_9 який згідно статті 63 Конституції України відмовився від дачі показів;

?протоколом огляду предмета, а саме мобільного телефону ОСОБА_9 , де виявлено інформацію із невідомою особою, яка займається незаконним перетином осіб, поза офіційними пунктами пропуску;

?повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_9 ;

?рапорт слідчого про виявлення іншого кримінального правопорушення.

На даний час в органу досудового розслідування наявні підстави у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності, шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, суд першої інстанції вірно приймає до уваги, що наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_9 тяжких кримінальних правопорушень, є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;

Без застосування найсуворішого запобіжного заходу ОСОБА_9 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

А тому, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області вірно обрав підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо твердження сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 114-1 КК України, колегія суддів зазначає, що на стадії досудового розслідування не вимагається доведеність вини особи у розумінні вироку суду, достатньо наявності фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла вчинити злочин.

Матеріали, додані до клопотання слідчого, містять конкретні дані, що свідчать про причетність підозрюваного до протиправних дій, які обґрунтовано кваліфіковані за вказаними статтями КК України. Таким чином, надані слідством матеріали в сукупності підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Апеляційний суд також бере до уваги, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, які посягають на основоположні цінності держави та суспільства.

Так, ч. 3 ст. 332 КК України передбачає кримінальну відповідальність за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, що становить серйозну загрозу державній безпеці, особливо в умовах воєнного стану. Подібні дії створюють передумови для неконтрольованого переміщення осіб.

Крім того, ч. 1 ст. 114-1 КК України встановлює відповідальність за перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань у особливий період. Цей злочин є особливо суспільно небезпечним, адже посягає безпосередньо на здатність держави захищати свій суверенітет та територіальну цілісність. Умисне створення перешкод діяльності ЗСУ фактично сприяє ворогові, підриває обороноздатність держави, і може призвести до тяжких наслідків, у тому числі загибелі людей.

Таким чином, сукупність пред`явлених підозрюваному обвинувачень свідчить про їхню особливу небезпечність, адже вони стосуються сфер, які є ключовими для збереження державного суверенітету, територіальної цілісності та національної безпеки України.

Крім того, матеріали кримінального провадження свідчать про наявність обґрунтованого ризику впливу підозрюваного ОСОБА_9 на свідків, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин справи.

З огляду на зазначене, у разі перебування ОСОБА_9 на волі, він може вплинути на їх поведінку з метою зміни або спотворення показань на свою користь, зокрема шляхом психологічного тиску, залякування, переконування або спонукання до відмови від дачі показань.

Ураховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримуються усно в судовому засіданні, забезпечення свободи волевиявлення свідків є критично важливим для ефективного здійснення правосуддя.

Колегія суддів також не може погодитися з твердженнями про неповноту судового розгляду. Із матеріалів провадження вбачається, що слідчий суддя дослідив клопотання слідчого, додані до нього документи, вислухав позиції учасників процесу та надав належну оцінку усім обставинам, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою має винятковий характер, а тому суд зобов`язаний перевірити, чи можуть інші запобіжні заходи запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правом суду, яке реалізується лише за наявності передбачених законом підстав та належного обґрунтування неможливості застосування більш м`яких заходів.

Відповідно до вимог ч. 4,5 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину передбаченого статтями 109 - 114-2 КК України, що і було визначено слідчим суддею.

Як вбачається з зібраних під час досудового розслідування доказів та матеріалів судової справи та з урахуванням тяжкості інкримінованих злочинів (тяжких злочинів, вчинений в умовах воєнного стану), суспільної небезпечності особи підозрюваного, колегія суддів вважає, що підстав для відмови в застосуванні запобіжного заходу, як про це зазначає захисник немає, а тому в задоволенні апеляційного скарги захисника ОСОБА_18 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.08.2025, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначеного розміру застави, в кримінальному провадженні № 0000348, внесеного до ЄРДР 17.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4