Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/907/25 Провадження № 1-кс/475/149/25
У Х В А Л А

12.08.2025смт. Доманівка

Слідчий суддя Доманівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Доманівського районного суду Миколаївської області клопотання слідчого СВ ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000143 від 05.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.382 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Доманівського районного суду Миколаївської області на розгляд слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, що визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0000143 від 05.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.382 КК України.

Дане клопотання мотивоване тим, що 04.08.2025 близько 19:18 год. надійшов рапорт співробітника, про те, що у ході патрулювання вулиць в с. Доманівка Вознесенського району Миколаївської області, було зупинено транспортний засіб марки «Москвич 412» з д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по вул. Мельничній в с. Доманівка Вознесенського району Миколаївської області під керуванням - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який за постановами суду позбавлений права керування транспортних засобів, однак, достовірно знаючи про наявність вказаних вище постанов суду, які набрали законної сили, та будучи ознайомленим з ними, діючи умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішенню суду, продовжує керувати транспортними засобами, за що неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.

Дане повідомлення внесене до ЄРДР №0000143 від 05.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.І ст.382 КК України.

08.08.2025 близько 14:35 год. надійшов рапорт співробітника, про те, що у ході патрулювання вулиць в с. Доманівка Вознесен с ького району Миколаївської області, було зупинено транспортний засіб марки «Москвич 412» з д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по вул. Свободи в с. Доманівка Вознесенського району Миколаївської області під керуванням - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який за постановами суду позбавлений права керування транспортних засобів, однак, достовірно знаючи про наявність вказаних вище постанов суду, які набрали законної сили, та будучи ознайомленим з ними, діючи умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, та маючи^ реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішенню суду, продовжує керувати транспортними засобами, за що неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.

За вказаним фактом було внесено відомості до ЄРДР №0000145 від 08.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.І ст.382 КК України.

11.08.2025 Доманівським відділом Вознесенської окружної прокуратури, матеріали кримінальних проваджень №0000143 від 05.08.2025 за ч.І ст.382 КК України та №0000145 від 08.08.2025 за ч.І ст.382 КК України, об`єднано в одне провадження за єдиним №0000143.

08.08.2025 у ході огляду місця події, праворуч на проїжджій частині навпроти магазину будівельних матеріалів за адресою: вул. Свободи 2 А, с. Доманівка Вознесенського району Миколаївської області, виявлено та вилучено автомобіль марки «Москвич 412» з д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, який поміщено на тимчасове зберігання на територію ВП № 2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: вул. Центральна, 31, с. Доманівка Вознесенського району Миколаївської області.

Вказаний транспортний засіб, відповідно до постанови слідчого від 08.08.2025, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000143 від 05.08.2025 за ч.І ст.382 КК України та може в подальшому мати доказове значення у кримінальному провадженні, що сприятиме розкриттю вказаного кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, а також для встановлення істини під час досудового розслідування.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримала клопотання, просила його задовольнити.

У судове засідання власник транспортного засобу не з`явився, про день та час розгляду був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та долучені до клопотання докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод

та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частина 2 ст. 131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

У відповідності до п. 2 ч. 2ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч.3ст.170 КПК Україниу випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у решт майна повинно бути мотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном тощо.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, серед іншого, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладається для забезпечення збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Диспозицією ч. 1ст. 382 КК України передбачено відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Також визначено покарання у вигляді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.

Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно у тому числі підлягає для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суду випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

В судовому засіданні становлено, що у кримінальному провадженні №0000143 від 05.08.2025 за ч.1 ст.382 КК України повідомлення про підозру нікому не пред`явлено.

Санкція ч.1ст. 382 КК України не передбачає конфіскацію майна, як покарання.

З`ясування правової підстави арешту майна, насамперед, пов`язано із кваліфікацією злочину, що внесено до ЄРДР і саме це питання передує з`ясуванню визначених ст.170 КПК України підстав та меті забезпечення кримінального провадження.

В той же час, слідчим не наведено жодних обставин на обґрунтування того, що вилучений транспортний засіб може бути використано як речовий доказ в кримінальному провадженні, не зазначено які експертизи необхідно провести із залученням вказаного автомобіля та які обставини встановити шляхом проведення таких експертиз.

Тобто,слідчим не доведено законних підстав та мети арешту транспортного засобу, а також використання його як доказу в кримінальному провадженні, зокрема , які обставини можуть бути доведені даним автомобілем як речовим доказом.

В свою чергу, за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом, передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.126 КУпАП.

Саме санкції ст.126 КУпАП передбачає вилучення транспортного засобу.

Дана норма є спеціальною по відношенню з інкримінованою нормою за ч.1ст.382 КК України та, виходячи з принципу верховенства права, має перевагу над нею.

З урахуванням вищевикладеного, в даному конкретному випадку, безпідставне застосування арешту на транспортний засіб, може завдати суттєвих збитків та свідчити про порушення вимог статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, що є неприпустимим.

Отже, у судовому засіданні слідчим не наведено необхідності накладення арешту на вказане майно, наявність ризиків, передбачених аб. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Однак, диспозиція ч. 1ст. 382 КК України не передбачає спричинення шкоди, а сам транспортний засіб не є засобом вчинення ДТП.

Слідчий суддя дійшла до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, у зв`язку із чим підстави для накладення арешту на вказаний транспортний засіб відсутні, а клопотання не підлягає задоволенню.

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт цього майна (ст.169 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2,7,98,131,170-173,309,372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000143 від 05.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.382 КК України, -відмовити.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1