КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/920/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2451/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000001 від 10 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , звернулася до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000001 від 10 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.229, ч.3 ст.229, ч.3 ст.209 КК України.

Просила накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також, з метою спеціальної конфіскації на майно, шляхом заборони користування ним, розпоряджання та відчуження, яке було вилучене в ході проведення 08.01.2025 обшуку транспортного засобу Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , vin T3: НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 а саме на:

- транспортний засіб Opel Movano, д.н.3. НОМЕР_3 , vin T3: НОМЕР_2 , який на праві власності зареєстровано за ОСОБА_9 та являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення;

- один ключ до транспортного засобу.

В обґрунтування клопотання зазначила, що детективами Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 10.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.3 ст. 229 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні досліджуються обставини протиправної діяльності незаконного виробництва, розповсюдження, рекламування, пропонування до продажу та продаж контрафактної продукції із використанням знака для товарів, фірмового найменування торгової марки «Dallmayr», чим спричиняють збитки компанії «Dallmayr».

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Києва та Київської області група осіб використовуючи Інтернет ресурси організувала незаконне виробництво, розповсюдження, рекламування, пропонування до продажу та продаж контрафактної продукції із незаконним використанням знака для товарів, фірмового найменування торговельної марки «LAVAZZA», чим спричинює збитки компанії «Luigi Lavazza SPA».

Так звані «неналежні суб?єкти господарювання» через створені ними торгівельні мережі в інтернет-ресурсах Instagram, Telegram, Viber, OLX та інших, здійснюють активну продаж кави під брендом «Dallmay», «LAVAZZA» та інші відомі світові бренди, за заниженими цінами.

Заявлені занижені ціни та спосіб здійснення торгівлі явно свідчать про незаконний характер «LAVAZZA» та інші відомі світові бренди. такої діяльності. Товари під брендом «Dallmayr»,

Розслідуванням встановлено, що продаж контрафактної продукції марки «Dallmayr», «LAVAZZA» та інші відомі світові бренди, здійснюється через інтернет магазини та подальшого надсилання придбаного товару через ТОВ «Нова Пошта».

Встановлено, що до вчинення зазначеного кримінального правопорушення можуть бути причетні наступні особи: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - організатор незаконної діяльності; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - співвиконавець; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - виконавець; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - виконавець; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - виконавець; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - виконавець; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - виконавець; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - виконавець; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - виконавець; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - виконавець; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 - виконавець.

Так, вказані особи, усвідомлюючи що на зайняття вище зазначеною діяльністю в Україні існує заборона, розуміючи протиправний характер своїх дій, направлений на незаконне використання знака для товарів і послуг, фірмового найменування, чим завдають матеріальну шкоду в особливо великих розмірах правовласнику торгівельної марки «Dallmayr», а також завдають матеріальну шкоду правовласнику торгівельної марки «LAVAZZA» та іншим відомим світовим брендам, чим вчиняють кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1, ч. 3 ст. 229 КК України.

Окремо зазначено, що в період часу з 08.01.2025 по 09.01.2025 проведено обшук за місцем виготовлення контрафактної кавової продукції, в будівлях, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером :06:002:0002, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 де було вилучено готову контрафактну продукцію, заготовки для виготовлення контрафактної продукції, упакування для контрафактної продукції, виробничі лінії контрафактної продукції, виробничі цеха, де виготовлялась контрафактна продукція. Було виявлено транспортні засоби, які там зберігаються та відповідно до проведених попередніх слідчих дій встановлено, що зазначеними транспортними засобами які виявлені за адресою: АДРЕСА_1 , регулярно користується ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а вантажними транспортними засобами користуються наймані працівники, для розвезення контрафактної продукції.

В ході обшуку Nissan Armada, сірого кольору, гд.н.3. НОМЕР_4 , vin T3: НОМЕР_5 , який знаходився на зазначеній вище території, виявлено три спецпропуски для безперешкодного просування по місту Києву та Київській області під час дії комендантської години, заповнені на імена ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .

В період часу з 01 год. 05 хв. 09.01.2025 по 01 год. 11 хв. 09.01.2025 на підставі ухвали слідчого судді Солом?янського районного суду міста Києва ОСОБА_19 (справа №760/32010/24) проведено обшук автомобіля Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , vin T3: НОМЕР_2 , де виявлено та вилучено один автомобільний ключ та автомобіль Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_3 .

09.01.2025 майно, вилучене під час обшуку, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000001 від 10.05.2023, у зв?язку з тим, що даний транспортний засіб, відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальним речовим доказом - знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та як даний транспортний засіб використовувався для перевезення контрафактної кавової продукції з виробничих потужностей (складських приміщень) до точок реалізації та поштових відділень, з яких здійснювалась відправка зазначених товарів замовникам.

Посилався, що відповідно до ч.1 ст. 96-2 КК України, може бути застосована спеціальна конфіскація відносно транспортного засобу Opel Movano, д.н.3. НОМЕР_6 , адже він є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Незастосування такого заходу забезпечення як накладення арешту на майно яке має ознаки предметів злочину може призвести до їх знищення, приховання у зв?язку із чим буде неможливо досягти меті дієвості кримінального провадження, установлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, та доведення вини в суді, а саме:

- транспортний засіб транспортного засобу Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , vin T3: НОМЕР_2 та являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення;

- один ключ до транспортного засобу.

Зазначила, що для забезпечення збереження речових доказів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є предметом його вчинення, виникла необхідність у накладенні арешту на вказані речі, що передбачено п.1 ч. 2 ст.170, ч.3 ст.170 КПК України.

Відповідно до ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною КК, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2 , частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 К України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 лютого 2025 рокуу задоволенні клопотання прокурора було 1відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив, що у клопотанні жодним чином не обґрунтовано та не підтверджено жодними доказами, на підставі яких відомостей прокурор дійшов до висновку, що автомобіль Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , vin T3: НОМЕР_2 , та ключ до нього є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.229, ч.3 ст.229, ч.3 ст.209 КК України.

Зазначив, що прокурор не довів необхідність накладення арешту на майно, зокрема щодо відповідності такого майна критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України, та можливості його використання як доказу у кримінальному провадженні №0000001 від 10 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.229, ч.3 ст.229, ч.3 ст.209 КК України, а також що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власника майна ОСОБА_9 .

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 28 лютого 2025 року, подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 лютого 2025 рокута ухвалити нове судове рішення про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 25.02.2025, слідчий суддя дійшла помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на речовий доказ. Вважає таке рішення неправомірним.

17 березня 2025 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 подала доповнення до апеляційної скарги.

Зазначила, що вилучене в ході обшуку майно має доказове значення у кримінальному провадженні. Незастосування такого заходу забезпечення, як накладення арешту, може призвести до знищення вказаного майна.

27 травня 2025 року адвокат ОСОБА_6 захисник ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу.

В судове засідання прокурор ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Адвокат ОСОБА_6 захисник ОСОБА_9 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги. Ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, підрозділом детективів ТУ БЕБ у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 10 травня 2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень , передбачених ч.1, ч.3 ст. 229 КК України.

09 січня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва №760/32010/24 від 12 грудня 2024 року було проведено обшук у транспортному засобі Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , vin T 3 : НОМЕР_2 , під час якого вилучено: транспортний засіб Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , vin T 3 : НОМЕР_2 , один ключ до транспортного засобу.

Постановою старшого детектива ТУ БЕБ у Київській області ОСОБА_20 від 09 січня 2025 року визнано речовими доказами речі які виявлені та вилучені час проведення обшуку, а саме: автомобіль Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , vin T 3 : НОМЕР_2 та один автомобільний ключ до ТЗ, оскільки вказаний автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор просив накласти арешт на вилучене майно з метою збереження речових доказів, а також з метою спеціальної конфіскації. Зазначив, що підставою для арешту майна - транспортного засобу Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , vin T3: НОМЕР_2 , є відповідність критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а саме те, що він є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 3 ст.229 КК України.

З рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно, перевірялись судом першої інстанції, при цьому були вислухані доводи прокурора, заперечення представника власника майна, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, тобто правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Разом з цим, прокурором не доведено та слідчим суддею не встановлено жодної з підстав, визначених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно.

Так, жодних об`єктивних підстав вважати, що вилучене під час обшуку майно, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому є речовими доказами в даному кримінальному провадженні з урахуванням наданих стороною обвинувачення та стороною захисту документів на підтвердження та спростування вимог клопотання, які були дослідженні слідчим суддею, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги про те що арешт необхідний для забезпечення можливості відшкодування завданої потерпілим шкоди.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку накладення арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Таким чином, законодавцем визначено вичерпний перелік суб`єктів на майно яких може бути накладено арешт з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) та перелік умов за яких накладення арешту можливе. Зокрема до таких суб`єктів законодавцем віднесено: - підозрюваного; - обвинуваченого; - засудженого; - юридичну особу, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Також, законодавцем визначено, що для накладення арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), необхідною умовою є наявність обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні. Інформації про цивільний позов матеріали справи не містять.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до змісту клопотання постановою від 09.01.2025 вилучений автомобіль марки «Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , vin T 3 : НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_21 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Факт наявності постанови про визнання вказаного майна речовим доказом не є ключовим фактором для вирішення питання про накладення арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України при вирішенні питання про накладення арешту на майно слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 указаного Кодексу, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Посилання прокурора на ту обставину, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону.

Постанова про визначення вказаного майна на яке прокурор просить накласти арешт в матеріалах клопотання, як встановлено під час апеляційного розгляду має формальний характер.

Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Однак з урахуванням обставин встановлених слідчим суддею під час розгляду клопотання про арешт майна та під час перевірки оскаржуваного рішення за результатом вказаного розгляду, колегію суддів не встановлено таких доказів, які були б беззаперечні та давали суду впевненість у тому, що не настануть негативні наслідки, як для кримінального провадження так і для особи на майно якої ставиться питання про арешт.

Колегія суддів прийшла до висновку, що попри вимоги кримінального процесуального законодавства, стороною обвинувачення не надано жодних доказів на обґрунтування доводів клопотання, а тому відсутні будь-які правові підстави для накладення арешту на майно особи якій не було повідомлено про підозру з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні, визначених ч. 1 ст. 170 КПК України.

З огляду на зазначене, вказані в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, з викладеними у ній доводами без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 лютого 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3