Дата документу 02.06.2025 Справа № 334/3950/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/3950/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/469/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 червня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, військовослужбовця, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 червня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 90840 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, без визначення застави.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роги, 31 січня 2025 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись у якості гостя у приміщені квартири АДРЕСА_2 , за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_11 , скориставшись тим, що останній спав, шляхом вільного доступу, зі столу у кімнаті, таємно викрав мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 12 8/256 Гб» в корпусі чорного кольору, ІМЕН: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , який належить потерпілому ОСОБА_11 , з сім-картками мобільних операторів «ВФ Україна» НОМЕР_4 та «Київстар» НОМЕР_5 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять.

Після чого, ОСОБА_7 разом із викраденим майном зник з місця скоєння злочину, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 4375 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

2 березня 2025 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000429 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (а.с. 5).

30 квітня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (а.с. 127-131).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_13 на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що ОСОБА_13 не визнає свою провину, підозра є необґрунтованою, зі слів потерпілого випливає, що його телефон зник у січні 2025 року, але із заявою про злочин він звернувся у березні 2025 року, доказів причетності ОСОБА_13 до злочину матеріали провадження не містять.

Зазначає, що ОСОБА_13 раніше не судимий, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_8 підтримала подану апеляційну скаргу та просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав подану апеляційну скаргу та зазначив про відсутність наміру впливати на потерпілого та свідків.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні вже скерований до суду.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Колегія суддів вважає, що надані слідчому судді стороною обвинувачення докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку щодо причетності ОСОБА_7 до подій вищевказаного кримінального правопорушення.

Так, вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується наступними доказами:

- відомостями, викладеними в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_11 від 14 квітня 2025 року (а.с. 27-30);

- відомостями, отриманими із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_11 , з якого випливає, що останній впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка в кінці січня вчинила крадіжку його мобільного телефону з місця його мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 32-36);

- відомостями, отриманими із протоколу проведення слідчого експерименту від 14 квітня 2025 року (а.с. 38-51);

- відомостями, отриманими з висновку експерта № 964 від 21 квітня 2025 року (а.с. 55-61);

- відомостями, отриманими із протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 13 березня 2025 року, з якого випливає, що на прохання ОСОБА_7 вона здала до ломбарду мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 12», за що отримала грошові кошти у розмірі 3300 грн., з яких, 2700 грн. віддала ОСОБА_7 , а решту залишила собі (а.с. 68-70);

- відомостями, отриманими із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_14 з якого випливає, що остання впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка передала їй мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 12» для того, що вона його задала до ломбарду (а.с. 71-74);

- відомостями, наданими представником «Ломбард «Компроміс» від 3 березня 2025 року, які підтверджують передачу мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 12 8/256 Гб» в корпусі чорного кольору, ІМЕН: НОМЕР_2 до ПТ «Ломбард «Компроміс» (а.с. 83-84).

Із наведеного, можливо зробити висновок, що із наданих до клопотання доказів, існують підстави, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, оскільки аналіз вищевказаних доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочину.

На переконання колегії суддів, стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів, а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже, ризик полягає не в настанні певних негативних для кримінального провадження обставин, а в можливості підозрюваного чи обвинуваченого вчинити спроби на досягнення такого результату. Тому суд має оцінювати існування такої можливості саме на теоретичному рівні відповідно до наявних в провадженні відомостей, передбачених в статті 178 КПК України.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, у зв`язку із чим, ураховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на поведінку підозрюваного під час проходження ним військової служби, зокрема, із матеріалів провадження слідує, що відносно ОСОБА_7 було проведено службове розслідування за фактом його неповернення з лікувального закладу.

Також, надані військової частиною документи свідчать про негативну поведінку ОСОБА_7 під час проходження ним військової служби (а.с. 106-126).

Вказані обставини у сукупності свідчать про високу вірогідність підозрюваного вдатись до спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється тим, що ОСОБА_7 обізнаний про місце проживання потерпілого, оскільки той є його сусідом, а також знайомий зі свідком ОСОБА_14 , у зв`язку з чим, підозрюваний може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Крім того, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину проти власності, з метою власного збагачення, не працює, не має офіційного джерела доходу (з 14 грудня 2024 року наказом командира військової частини ОСОБА_7 знято з усіх видів забезпечення), що в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовані та підтверджені.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які б могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, урахувавши обґрунтованість пред`явленої останньому підозри та наявність вказаних ризиків.

Крім того, слідчим суддею розглянуто питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу, і апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що на даний час достатнім та необхідним є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у сумі 90840 грн.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу в порушення вимог кримінального процесуального законодавства України.

Так, згідно з вимогами ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту затримання.

Статтею 219 КПК України передбачено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

З матеріалів провадження слідує, що підозрюваному ОСОБА_7 30 квітня 2025 року о 16 год. 29 хв. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що є початком обчислення строку досудового розслідування (а.с. 127-131).

Будь - які дані, які б вказували на продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, в матеріалах за клопотанням про застосування запобіжного заходу відсутні та учасниками судового розгляду не надані.

Виходячи з того, що підозрюваному ОСОБА_7 30 квітня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, а тому строк досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно підозрюваного спливає 28 червня 2025 року, у зв`язку з чим, встановлюючи до 30 червня 2025 року строк дії запобіжного заходу, слідчий суддя вийшов за межі терміну досудового розслідування та порушив вимоги, передбачені ст. 197 КПК України щодо обчислення строку дії ухвали про тримання вартою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - зміні в частині строку, на який застосовано запобіжний захід.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 червня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 90840 грн., змінити в частині строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу та вважати, що до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 червня 2025 року включно.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4