Справа № 366/294/25
Провадження по справі №1-кп/366/153/25
ВИРОК

Іменем України

21 квітня 2025 року сел. Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0000235 від 31.12.2024 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Іванків Іванківського району Київської області, фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючий, не одруженому, раніше судимому, останній раз 21.12.2023 вироком Іванківського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 грн,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участю сторін кримінального провадження - з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ;

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Розстановки особового складу ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, в період часу з 08 години 00 хв. 30.12.2024 року по 08 годину 00 хв., 31.12.2024 року, поліцейський СРПП Відділення поліції №1 Вишгородського РУП ОСОБА_6 та інспектор СРПП Відділення поліції №1 Вишгородського РУП ОСОБА_7 , на службовому автомобілі марки «RENAULT» модель «MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який обладнаний світловими сигналами та відповідними наклейками, перебували на добовому чергуванні, на дільниці реагування «109» (Іванків-Кухарі).

30 грудня 2024 року, близько 21 год. 40 хв., вказані вище працівники рухались автодорогою по вулиці Розважівська в смт. Іванків Вишгородського району Київської області на службовому автомобілі марки «RENAULT» модель «MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який обладнаний світловими сигналами, а також відповідними наклейками, де виконували свої обов`язки, які полягали в безперервному патрулюванні території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на дорозі, а також в самостійному виявленні кримінальних та адміністративних правопорушень та їх припиненні, застосовуючи передбачені законодавством права і повноваження, керуючись при цьому ст.23 Закону України «Про Національну поліцію».

30 грудня 2024 року, близько 21 години 45 хвилин, вказані вище особи, рухаючись автодорогою по вулиці Розважівська в смт. Іванків Вишгородського району Київської області, помітили як рухається автомобіль марки «BMW» модель «518», д.н.з. НОМЕР_2 чорного кольору, під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Працівники СРПП Відділення поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП у Київській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою перевірки вищевказаного автомобіля зупинили останній та в подальшому у зв`язку із встановленням того, що гр. ОСОБА_3 позбавлений права керування транспортними засобами, для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП запропонували підійти до службового автомобіля марки «RENAULT» модель «MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Однак ОСОБА_8 , усвідомлюючи настання негативних правових наслідків для себе за скоєні ним адміністративні правопорушення, у тому числі, накладення штрафу, з метою уникнення адміністративної відповідальності, близько 22 години 15 хвилин, знаходячись поблизу службового автомобіля, вирішив надати працівникам поліції, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є службовими особами правоохоронного органу, неправомірної вигоди, за не вчинення ними у його інтересах з використанням наданого їм службового становища дій, які вони повинні виконати, а саме: за не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, тобто не притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_3 о 22 годині 20 хвилин, перебуваючи поблизу службового автомобіля марки «RENAULT» модель «MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який обладнаний світловими сигналами, а також відповідними наклейками, розуміючи про усвідомлення службовою особою та ним особисто своїх неправомірних дій, шляхом відкритого демонстративного поміщення до дверної карти службового автомобіля та таким чином надав інспектору СРПП Відділення поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 та поліцейському СРПП Відділення поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 100 доларів США однією купюрою, за не оформлення відносно нього адміністративного протоколу за фактом керування транспортним засобом особою позбавленою права керування за ч. 5 ст. 126 КУпАП, тим самим надав неправомірну вигоду службовим особам, за вчинення в його інтересах дій, з використанням наданого їм службового становища. Про вказаний факт ОСОБА_7 повідомив оператора ГУНП в Київській області на спец. лінію «102» та викликав слідчо-оперативну групу.

Під час огляду працівниками поліції салону службового автомобіля марки «RENAULT» модель «MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який обладнаний світловими сигналами, а також відповідними наклейками, у останньому в кишені дверної карти з боку заднього правого пасажирського сидіння автомобіля виявлено та вилучено грошові кошті в сумі 100 доларів США однією купюрою серії PF 54815172С, які ОСОБА_3 , надав у якості неправомірної вигоди інспектору СРПП Відділення поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 та поліцейському СРПП Відділення поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 за не складання відносно нього матеріалів про адміністративні правопорушення

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у наданні неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою, в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

30.01.2025 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджене в ній покарання. При цьому, обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

В судовому засіданні прокурор долучив матеріали, якими обґрунтовує підстави для укладення угоди.

Судом досліджені вказані письмові матеріали розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Згідно з угодою, обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій. Обвинувачений в повному обсязі, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Вказаною угодою сторони кримінального провадження узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, а саме покарання у виді штрафу розміром двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

При цьому сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також передбачені ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному. Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання не встановлено.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди). Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК).

Призначення іншого виду покарання є недоцільним та надмірним для обвинуваченого, мета покарання є досяжною, відповідатиме інтересам суспільства, оскільки саме таке покарання у вигляді штрафу виправить його поведінку, запобігатиме вчиненню нового кримінального правопорушення.

Покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

Учасникам судового розгляду роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди, за ст.473 КПК України для обвинуваченого і прокурора буде обмеження права оскарження вироку, та відмова від здійснення прав передбачених п.1 ч.4ст. 474 КПК України. Обвинувачений розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, обумовлений сторонами угоди.

Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнав себе винними, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Підстави для відмови в затвердженні цієї угоди, передбачені ч. 7ст. 474 КПК України, відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Так, ч.1 ст.96-1 КК України встановлено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.2 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація застосовується на підставі:1) обвинувального вироку суду; 2) ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; 4) ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, переходять у власність держави (п.3 ч.1 ст.96-2 КК України).

Грошові кошти в сумі 100 доларів США, що, згідно з обвинувальним актом, були предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, яке є умисним і за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому вказані грошові кошти підлягають спеціальній конфіскації.

Частиною 9 ст.100 КПК України встановлено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

При цьому: гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку (п.5 ч.9 ст.100 КПК України).

Таким чином, грошові кошти в сумі 100 доларів США, які були предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, підлягають спеціальній конфіскації і їх слід конфіскувати у власність держави.

Питання щодо інших речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.01.2025 року у кримінальному провадженні № 0000235 від 31.12.2024, укладену між прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника-адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Цивільний позов не подавався, процесуальні витрати відсутні.

Речові докази:

1.грошові кошти в сумі 100 (сто) доларів США, однією купюрою, серії PF54815172C, яка є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та підлягають спеціальній конфіскації, конфіскувати у власність держави;

2.завірені копії розстановки особового складу ВП № 1 (смт. Іванків) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області задіяного на добове чергування з 8.00 годин 30.12.2024 по 8.00 31.12.2024, на 2 арк.; завірені копії «Книги нарядів відділення поліції № 1 Вишгородського РУП», інвентарний № 33-23, - на 251 арк.; завірені копії «Журналу інструктажів про заходи безпеки при поводженні з табельною вогнепальною зброєю», інв. № 44-22, на 201 арк.;завірені копії «Журнал виїзду транспортних засобів» інв. № 32-23, на 251 арк.; завірені копії «Журнал видачі, повернення логістичного пристрою» інв. № 52-22, на 50 арк.; завірені копії «Журнал обліку інструктажів водіїв», інв. № 2-22, на 198 арк.; завірені копії «Журнал видачі спеціальних засобів» інв. № 74-22, на 24 арк.; завірені копії «Журнал обліку, видачі, повернення портативного відео реєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації» інв. № 50-22, на 50 арк.; Відеозаписи з відеореєстратора марки «R-05» «GPS», під назвами- «2024_1230_213825_0000000_000000_0004.mp4»;«2024_1230_220826_0000000_000000_0005.mp4»;- «2024_1230_213825_0000000_000000_0004.mp4»;;які перенесені диск для лазерних систем зчитування DVD-R «MEDIA» 16х, 4.7 GB, 120 min., який в свою чергу поміщено до паперового конверту з пояснювальним написом - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000235 від 31.12.2024.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394КПК України до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені в ч.2 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1