Справа №345/1239/22
Провадження № 1-кп/345/36/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

ОСОБА_12

обвинувачених ОСОБА_13

ОСОБА_14

ОСОБА_15

ОСОБА_16

ОСОБА_17

ОСОБА_18

ОСОБА_19

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження по обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.1 ст.222, ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.305, ч.1 ст.306, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311, ч.3 ст. 28, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.305, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 305, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.3 ст.307, ч.4 ст. 28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, -

встановив:

на розгляді суду на стадії підготовчого провадження перебуває дане кримінальне провадження.

21.08.2025 судом отримано клопотання прокурора стосовно запобіжних заходів обвинувачених. Клопотання обґрунтовані тим, що Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 07.09.2025.

Прокурор зазначає, що обґрунтованість обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідків, відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколах обшуків, протоколах огляду, висновках експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Також, прокурор зазначає, що наявні ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України, а саме:

- переховуватися від суду. Даний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки обвинувачені, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ними злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винними у вчиненні злочинів, можуть переховуватись від суду.

- незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження обвинуваченим стало відомо про обсяг зібраних доказів, у тому числі про зміст наданих свідками показань, які можуть бути визнані такими, що викривають його та інших обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів. В ході судового розгляду свідків ще не допитано. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Прокурор зазначає, що обвинувачені знають персональні дані свідків і зміст наданих ними свідчень на досудовому розслідуванні. Тому існує вірогідність незаконного впливу на них зі сторони обвинувачених з метою зміни показань та спотворення доказів;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Перебуваючи на волі, обвинувачені можуть не з`являтися на виклики до суду і таким чином перешкоджати у здійсненні судового розгляду у розумні строки;

- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки обвинувачені постійного джерела прибутку не мають, вчинили ряд особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, тому є підстави вважати, що вони, з метою одержання доходів продовжать вчиняти кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним виготовленням, придбанням, перевезенням з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

Враховуючи вищенаведені ризики, прокурор вважає, що обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченим буде недостатнім, а тому просить суд продовжити (обрати) обвинуваченим ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місяці без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу. Також прокурор вважає неможливим застосувати до вищевказаних обвинувачених запобіжний захід у вигляді поруки, особистого зобовязання, застави чи домашнього арешту, оскільки ці запобіжні заходи не можуть запобігти ризикам.

Крім того, прокурором подано клопотання про покладення на обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_19 терміном на 60 днів обов`язків, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до суду та прокурора за кожною вимогою; не відлучатися за межі Калуського району Івано-Франківської області без дозволу суду; повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи; утриматися від спілкування із свідками, експертами та іншими обвинуваченими в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Дані клопотання прокурор мотивує тим, що на даний час відносно перелічених обвинувачених застосований запобіжний захід у вигляді застави. ОСОБА_18 та ОСОБА_19 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, що підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження. Також на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також зазначає, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава, відносно вказаних обвинувачених на даний час немає, тому просить клопотання задовольнити.

25.08.2025 судом отримано від захисника ОСОБА_16 адвоката ОСОБА_6 письмові заперечення на клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В запереченнях захисник вказує, що на сьогодні загальний строк перебування ОСОБА_16 під вартою становить більше 1 (одного) року. Сторона захисту наголошує, що ризики передбачені статтею КПК України на сьогоднішній день перестали існувати та є всі передумови для того, щоб змінити обвинуваченому запобіжний захід, застосувати більш м`який запобіжний захід або визначити розмір застави.

Адвокат ОСОБА_6 вважає, що при поданні клопотання про продовження запобіжного заходу, згідно п. 5, 6 ч.1 ст.184 КПК України, сторона обвинувачення повинна була зазначити: обставини на підставі яких дійшли висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні, і посилання на матеріали які це підтверджують; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Докази обґрунтування ризиків передбачених ст. 177 КПК України не були зазначені у клопотанні і не долучені до матеріалів. При поданні клопотання сторона обвинувачення в порушення п. 6 ч.1 ст.184 КПК України, не зазначила будь-якого обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування альтернативного виду запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що небезпека переховування обвинуваченого (підозрюваного) не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою

Також захисник ОСОБА_6 захисту звертає увагу суду на те, що будь-які ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на сьогоднішній день перестали існувати, зокрема:

- сторона обвинувачення припускає, що ОСОБА_16 може переховуватись від слідства або суду в силу тяжкості інкримінованого злочину. Це ризик є надмірним припущенням і не підтверджується жодним доказом. Стороною обвинувачення не долучено до матеріалів клопотання доказів з яких вбачалося б, що ОСОБА_16 раніше ухилявся від явки до суду чи правоохоронних органів в інших справах;

- сторона обвинувачення визначає ризик як те, що ОСОБА_16 може незаконно впливати на свідків, експертів, інших обвинувачених. Цей ризик нівелюється тим, що ОСОБА_16 не буде мати реальної змоги навіть контактувати із іншими обвинуваченими. Стороною обвинувачення не долучаються до матеріалів цього клопотання будь-яких доказів з яких б вбачалось, що інші обвинуваченні дають свідчення або визначають свою вину. Стороною обвинувачення не долучено жодних доказів, які б вказувати на необхідності допиту свідків. Сторона Захисту вважає, що твердження про вплив на експертів жодним чином не підтверджується, оскільки всі необхідні експертизи на досудовому розслідування були проведені;

- щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то захисник звертає увагу, що даний ризик сторона обвинувачення наводила у клопотанні від 25.09.2024 року у порядку досудового розслідування. Із жовтня 2024 року стороною обвинувачення даний ризик не вказувала у своїх клопотаннях про продовження тримання під вартою, оскільки вважала, що такий ризик відсутній. Незрозуміло з яких підстав і на основі яких достатніх доказів сторона обвинувачення дійшла до переконання, що станом на сьогоднішній день цей ризик почав існувати і підтверджується належними доказами. На думку сторони захисту, із боку сторони обвинувачення це є просте автоматичне продовження запобіжного заходу і безпідставними ризиками. Даний ризик не підтверджується жодним доказами.

- чинити інше кримінальне провадження. Даний ризик є непідтвердженим, оскільки сторона обвинувачення не надала вагомих доказів, що ОСОБА_16 вчиняв злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів раніше. Також, це буде грубим порушенням приписів Конституції, оскільки діє презумпція невинуватості.

Адвокат ОСОБА_6 просить суд врахувати наступні обставини: суворість покарання не є однозначною підставою для продовження особі тримання під вартою без визначення розміру застави, а є виключно припущенням та жодним чином не знайшло свого підтвердження у поданому клопотанні; ОСОБА_16 має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що цілодобовий домашній арешт (із носінням електронного браслету) нічим не поступається триманню під вартою за ефективністю контролю за процесуальною поведінкою підозрюваного. Бо цілодобовий домашній арешт (із носінням електронного браслету) так само обмежує пересування особи, як і ув`язнення, проте є більш комфортним для обвинуваченого. Тим більше, що цілодобовий домашній арешт (із носінням електронного браслету) можливо поєднати з обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України.

У зв`язку з цим, захисник ОСОБА_6 просить суд відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_16 ; застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту (із носінням електронного браслету). У випадку, якщо суд прийде до переконання щодо застосування тримання під вартою, захисник просить взяти до уваги, що батьки та родичі ОСОБА_16 мають змогу внести за останнього заставу, в розмірі визначеному КПК України, тому просить визначити альтернативний вид тримання під вартою як заставу.

Також 27.08.2025 судом також отримано від захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_9 заперечення на клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник зазначає, що ОСОБА_14 не має наміру переховуватися від суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, чи вчиняти інше кримінальне правопорушення. Обвинувачення у вчиненні злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, є недостатнім для обрання найтяжчого виду запобіжного заходу. Захисник зазначає, що протягом досудового розслідування та судового розгляду щодо ОСОБА_14 діяв запобіжний захід у виді застави. І протягом всього цього часу ОСОБА_14 , усвідомлюючи наслідки притягнення його до кримінальної відповідальності, не вчинив жодних дій аби уникнути слідства і суду. До зміни йому запобіжного заходу з застави на тримання під вартою ОСОБА_14 виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, з`являвся за кожним викликом, а якщо не міг з`явитися, то повідомляв причини неявки. Ці обставини свідчать про відсутність ризику переховуватися від суду. Також захисник зазначає, що з моменту відкриття матеріалів стороні захисту минуло вже багато часу, протягом якого до ОСОБА_14 було застосовано запобіжний захід у виді застави. Протягом всього цього часу ОСОБА_14 не чинив тиску на свідків чи інших учасників провадження та не вчиняв жодних дій, які б свідчили про його намір незаконно впливати на свідків. Посилання прокурора про існування ризику впливу на свідків не має належного обґрунтування та нічим не підтверджується. Захисник вважає, що запобігти заявленим ризикам можна шляхом покладення на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Крім того захисник звертає увагу, що ОСОБА_14 має стійкі соціальні зв`язки, зокрема родину і постійне місце проживання. ОСОБА_14 проживає з матір`ю та двома неповнолітніми сестрами. ОСОБА_14 до моменту обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою активно займався волонтерською діяльністю та допомагав ЗСУ. Крім того, станом на зараз в Україні введено воєнний стан і ОСОБА_14 як особа призовного віку не має можливості покинути територію України. За час перебування в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» стан здоров`я ОСОБА_14 значно погіршився, що підтверджується листом-відповіддю на адвокатський запит. Останньому встановлено медичний діагноз. ОСОБА_14 неодноразово звертався до медичного персоналу Медичної частини з приводу погіршення сну, загострення хвороби, останньому надавалася медикаментозна терапія в амбулаторних умовах Медичної частини. За час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» характеризується позитивно, зокрема ОСОБА_14 режим тримання осіб взятих під варту не порушував, стягнення на нього не накладалися, із іншими ув`язненими не конфліктний, до персоналу установи ввічливий, законні вимоги адміністрації виконує. Ці обставини свідчать про відсутність ризиків втечі та недоцільність застосування тримання під вартою.

Захисник зазначає, що прокурором не обґрунтовано неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу. Сторона захисту вважає. що можливим є визначення ОСОБА_14 застави. Обґрунтування подальшого утримання ОСОБА_14 під вартою лише посиланнями на наявність обґрунтованої підозри та тяжкістю покарання в даному випадку є недостатнім. Захист переконаний, що визначення застави та покладення додатково обов`язків забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_14 . Захисник ОСОБА_9 просить суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора та визначити обвинуваченому заставу та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Також 27.08.2025 судом також отримано від захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_9 заперечення на клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник зазначає, що ОСОБА_13 не має наміру переховуватися від суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, чи вчиняти інше кримінальне правопорушення. Обвинувачення у вчиненні злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, є недостатнім для обрання найтяжчого виду запобіжного заходу. Захисник зазначає, що протягом досудового розслідування та судового розгляду щодо ОСОБА_13 діяв запобіжний захід у виді застави. І протягом всього цього часу ОСОБА_13 , усвідомлюючи наслідки притягнення його до кримінальної відповідальності, не вчинив жодних дій аби уникнути слідства і суду. До зміни йому запобіжного заходу з застави на тримання під вартою ОСОБА_13 виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, з`являвся за кожним викликом, а якщо не міг з`явитися, то повідомляв причини неявки. Ці обставини свідчать про відсутність ризику переховуватися від суду. Також захисник зазначає, що з моменту відкриття матеріалів стороні захисту минуло вже багато часу, протягом якого до ОСОБА_13 було застосовано запобіжний захід у виді застави. Протягом всього цього часу ОСОБА_13 не чинив тиску на свідків чи інших учасників провадження та не вчиняв жодних дій, які б свідчили про його намір незаконно впливати на свідків. Посилання прокурора про існування ризику впливу на свідків не має належного обґрунтування та нічим не підтверджується. Захисник вважає, що запобігти заявленим ризикам можна шляхом покладення на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Крім того захисник звертає увагу, що ОСОБА_13 має стійкі соціальні зв`язки, зокрема родину і постійне місце проживання, має на утриманні дружину ОСОБА_20 та малолітнього сина ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На утриманні ОСОБА_13 також перебуває його матір ОСОБА_22 , яка є інвалідом 3-ї групи та потребує постійного догляду та лікування. ОСОБА_13 необхідно здійснювати догляд за хворою матір`ю, інших членів сім`ї, які б могли здійснювати догляд, немає. ОСОБА_13 до моменту обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою активно займався волонтерською діяльністю та допомагав ЗСУ. Крім того, станом на зараз в Україні введено воєнний стан і ОСОБА_13 як особа призовного віку не має можливості покинути територію України. За час перебування в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» стан здоров`я ОСОБА_13 значно погіршився, що підтверджується листом-відповіддю на адвокатський запит. Останній неодноразово звертався до медичного персоналу Медичної частини №12 з приводу погіршення стану здоров`я. 20.08.2025 консультований лікарем-ендокринологом Івано-Франківської обласної клінічної лікарні та йому встановлено медичний діагноз. Проведено корекцію медикаментозної терапії. За час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» характеризується позитивно, зокрема, останній режим тримання осіб взятих під варту не порушував, стягнення на нього не накладалися, із іншими ув`язненими не конфліктний, до персоналу установи ввічливий, законні вимоги адміністрації виконує. У випадку звільнення з-під варти може бути працевлаштований на посаді водія у ФОП ОСОБА_23 . Ці обставини свідчать про відсутність ризиків втечі та недоцільність застосування тримання під вартою.

Захисник зазначає, що прокурором не обґрунтовано неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу. У поданому клопотання прокурор обґрунтовує неможливість застосування запобіжного заходу у виді застави тим, що ОСОБА_13 не працює та не має офіційного джерела доходів, а також відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання покладених на нього обов`язків. Такі твердження прокурора не відповідають дійсності, оскільки сторона захисту неодноразово долучала до матеріалів справи виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається що ОСОБА_13 зареєстрований як ФОП, а відтак в останнього є джерело доходів, з яких останній може сплатити заставу. Окрім цього, до суду також було подано заяви ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які зобов`язуються внести заставу за ОСОБА_13 у випадку визначення такої. Сторона захисту вважає, що можливим є визначення ОСОБА_13 застави. Визначення застави та покладення додатково обов`язків забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_13 . Захисник ОСОБА_9 просить суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора та визначити обвинуваченому заставу та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

27.08.2025 захисником ОСОБА_13 адвокатом ОСОБА_12 подано суду письмові заперечення на клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В запереченнях зазначено, що в даному об`єднаному кримінальному провадженні вже неодноразово розглядалося питання продовження такого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_13 . Кожного разу захисник наголошував на тих самих істотних процесуальних порушеннях, які допускає сторона обвинувачення. Йдеться, зокрема, про відсутність доказів на підтвердження доводів, ігнорування приписів Кримінального процесуального кодексу України та зведення обґрунтування ризиків лише до формальних формулювань без будь-якої фактичної конкретизації. Однак, незважаючи на наявність вказаних порушень, суд щоразу задовольняв відповідні клопотання. У результаті склалася вкрай небезпечна практика, яка фактично нівелює вимоги процесуального закону щодо належного обґрунтування клопотань про застосування чи продовження тримання під вартою.

Прокурором вкотре не надаються жодні докази, які б підтверджували викладені в клопотанні доводи щодо наявності обґрунтованого обвинувачення, існування заявлених ризиків або неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Про систематичність цього порушення свідчить те, що прокурор не вперше вдається до подання клопотань без належного доказового обґрунтування. Ще до об`єднання кримінальних проваджень, у межах провадження №0000475 від 09 вересня 2023 року ним неодноразово подавалися клопотання без жодних доказів на підтвердження заявлених доводів. Суб`єктивне бачення прокурора, не підтверджене жодними доказами, не може вважатися доведеною позицією. Відсутність доказів унеможливлює врахування наведених доводів судом при ухваленні процесуального рішення, а відтак не може слугувати легітимною підставою для продовження тримання ОСОБА_13 під вартою. Якщо в попередніх випадках прокурор, хоч і не надавав належного обґрунтування, все ж викладав хоча б коротку суть пред`явленого обвинувачення, то цього разу він буквально обмежився лише переліком правової кваліфікації кримінальних правопорушень. Жодних фактичних обставин чи опису інкримінованих дій наведено не було. Щодо самого доведення обгрунтованості обвинувачення ситуація загалом з минулого разу не змінилась прокурор обмежується лише загальним посиланням на навіть не конкретний перелік доказів, без жодного наведення фактичних обставин, які б підтверджували обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_13 .

Захисник ОСОБА_26 зазначає, що обґрунтована підозра має існувати на момент затримання і початкового взяття під варту, але при продовженні строку тримання під вартою необхідно також показати, що ця підозра зберігалася і залишалася «обґрунтованою» протягом усього періоду ув`язнення.

Крім того, у межах подання клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зобов`язаний дотримуватись вимог імперативних норм кримінального процесуального закону, зокрема чітко обґрунтувати наявність хоча б одного з ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України. У випадку, якщо такі ризики були встановлені раніше, прокурор має довести, що вони не лише не зникли, а й залишаються актуальними, не зменшились у ступені своєї інтенсивності або загрози. Водночас відповідні твердження мають бути підтверджені конкретними матеріалами, які б об`єктивно свідчили про наявність відповідних обставин. Однак, у поданому клопотанні прокурор не навів жодного доказу на підтвердження наявності таких ризиків. Відсутні будь-які додатки, матеріали чи інші процесуальні документи, які б підтверджували, що обставини, на які він посилається, дійсно існують і становлять реальну загрозу, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою. Тобто, прокурор фактично обмежився загальними, абстрактними формулюваннями без посилання на будь-яку фактичну інформацію, яка могла б бути перевірена та оцінена судом.

Насамперед, відсутня належна та переконлива аргументація з боку прокурора щодо ймовірного ризику переховування ОСОБА_13 від органів правосуддя. У поданому ним клопотанні немає жодного пояснення чи конкретизації того, на підставі яких саме фактів чи обставин він дійшов висновку про наявність у цієї особи наміру уникнути правосуддя. Прокурор не довів наявності реального ризику переховування ОСОБА_13 від суду. Прокурор не надав жодних об`єктивних доказів, які б свідчили про існування такого ризику. Прокурор не навів жодних аргументів щодо того, що зазначений ризик не зменшився з моменту застосування запобіжного заходу та протягом усього періоду тримання особи під вартою. Натомість він обмежився лише одним узагальненим твердженням, що не містить належного фактичного підґрунтя і фактично відображає лише його суб`єктивне бачення ситуації. Такий підхід є недостатнім і суперечить як вимогам національного законодавства, так і стандартам, встановленим практикою Європейського суду з прав людини.

Прокурор жодним чином не деталізує, у чому саме полягає ризик впливу на експертів чи інших обвинувачених, хоча формально посилається і на них. Відсутність будь-яких конкретних відомостей свідчить, що прокурор сам не бачить реальної загрози, а отже, намагається штучно розширити підстави для продовження тримання під вартою. Твердження про можливий тиск на свідків є голослівним і не підтверджене жодними фактичними обставинами. Залишається незрозумілим, на підставі яких саме даних сторона обвинувачення дійшла висновку, що ОСОБА_13 має намір впливати на свідків.

Захисник ОСОБА_26 зазначає, що прокурор не наводить жодного факту, який би свідчив, що раніше ОСОБА_13 намагався тиснути на когось із учасників процесу, чи хоча б мав для цього якісь передумови. Відсутні також будь-які переконливі аргументи, що така загроза реально може виникнути у майбутньому. Усі доводи сторони обвинувачення зводяться виключно до припущень, які самі по собі не можуть бути підставою для продовження тримання особи під вартою. Аргументи прокурора щодо можливого незаконного впливу ОСОБА_13 на свідків, експертів чи інших обвинувачених не ґрунтуються на жодних реальних фактах і не підтверджені жодними доказами. Відтак, вони не відповідають критеріям обґрунтованості, які висуваються як національним законодавством, так і практикою Європейського суду з прав людини, і не можуть бути використані як належна підстава для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_26 зазначає, що раніше, подаючи свої клопотання про продовження тримання ОСОБА_13 під вартою, прокурор не вбачав ризику неприбуття останнього до суду, про що прямо зазначав у своїх попередніх клопотаннях. Однак на цей момент прокурор несподівано вказує на існування такого ризику, при цьому жодним чином не пояснюючи причин зміни своєї позиції. У клопотанні взагалі відсутні будь-які обґрунтування, які б свідчили про нові обставини або зміну поведінки ОСОБА_13 , що могли б об`єктивно свідчити про виникнення такого ризику. Немає пояснення, чому раніше цей ризик не вбачався, і на підставі чого прокурор наразі дійшов висновку про можливість ухилення обвинуваченого від явки до суду, що, до того ж, суперечить твердженню прокурора про наявність ризику ухилення від правосуддя: одна справа ризик уникати правосуддя в цілому, інша справа не прибувати за викликом до суду. Втім, заявлений ризик в будь-якому не є належно аргументованим, а тому не може слугувати підставою для продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Щодо твердження про вчинення після відбуття покарання умисних злочинів, то захисник ОСОБА_26 зазначає, що вони не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки є недоведеними. Дана теза фактично зводиться до передчасної оцінки винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, що суперечить презумпції невинуватості, закріпленій у статті 62 Конституції України та статті 6 Європейської конвенції з прав людини. Сторона обвинувачення не наводить жодного переконливого доказу того, що за відсутності тримання під вартою ОСОБА_13 дійсно має намір або реальну можливість вчинити нове кримінальне правопорушення. Таким чином, наведені в клопотанні доводи є суто формальними, необґрунтованими і не можуть братись Судом до уваги. Посилання прокурора на інше кримінальне провадження щодо ОСОБА_13 , яке жодним чином не пов`язане з даним провадженням, є абсолютно безпідставним. Захисник ОСОБА_26 зазначає, що кожне питання про застосування або продовження запобіжного заходу має розглядатися судом індивідуально, з урахуванням конкретних обставин конкретної справи. Отже, жодні рішення щодо застосування запобіжних заходів у інших провадженнях не можуть мати обов`язкової сили або враховуватись у цьому провадженні.

Щодо неможливості застосування до ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, то прокурор зазначає, що « ОСОБА_13 , усвідомлюючи про можливе застосування суворого покарання у виді позбавлення волі, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності». Однак, на думку захисника ОСОБА_26 , аргументація є аналогічною тій, що використовується прокурором для обґрунтування наявності ризику переховування від суду. Тобто, повторно використовуються аналогічні за змістом припущення, без надання жодних конкретизованих обставин, які б дійсно доводили, що існують реальні підстави вважати, що ОСОБА_13 має намір переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Таким чином, обґрунтування знову зводиться до суб`єктивних припущень, не підтверджених жодним доказом.

З приводу тверджень про неможливість застосування до ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді застави, то захисник зазначає, що вони є невиправданими та непідтвердженими. Відповідно до чинного Кримінального процесуального кодексу України, заставу за ОСОБА_13 може внести інша фізична або юридична особа, а тому аргументація прокурора не може вважатись обґрунтованою та достатньою для мотивації відмови у застосуванні до ОСОБА_13 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

На думку адвоката ОСОБА_26 , стороною обвинувачення не доведено неможливості застосування більш м?якого запобіжного заходу, зокрема застави чи домашнього арешту, відносно ОСОБА_13 .

Крім того, ОСОБА_13 утримується під вартою майже півтора року, проте за весь цей час жоден із постійно перелічуваних стороною обвинувачення ризиків не мав ні підтвердження, ні прояву в дійсності, що вочевидь свідчить про їх відсутність. З 19 квітня 2024 року він перебуває в умовах безальтернативного тримання під вартою. За відсутності обвинувального вироку, така тривала ізоляція без належного обґрунтування та без розгляду можливості застосування альтернативних запобіжних заходів суперечить суті запобіжного заходу як тимчасового інструменту забезпечення процесу. Це порушує принцип презумпції невинуватості, перетворює запобіжний захід на прототип покарання, що є недопустимим.

В умовах тривалого перебування під вартою стан здоров`я ОСОБА_13 істотно погіршився. Цей факт підтверджується не лише його численними зверненнями до медичної частини, а й офіційними документами. Із цих матеріалів випливає, що при надходженні ОСОБА_13 був обстежений лікарями Івано-Франківської міської медичної частини №12, де йому встановлено серйозний медичний діагноз. Протягом усього часу перебування в умовах СІЗО він неодноразово звертався до медичного персоналу з приводу погіршення самопочуття, проводився регулярний моніторинг рівня глюкози та корекція медикаментозного лікування. Водночас, 20 серпня 2025 року під час консультації ендокринологом Івано-Франківської обласної клінічної лікарні медичний діагноз підтверджено. Хвороба ОСОБА_13 належить до хронічних та невиліковних хвороб, які потребують постійного комплексного нагляду, спеціалізованого лікування, правильно підібраної дієти та відповідних санітарно-гігієнічних умов. Умови тримання в СІЗО, навіть за наявності медичної частини, об`єктивно не дозволяють забезпечити належного рівня медичної допомоги. З огляду на це, подальше тримання ОСОБА_13 під вартою створює реальну загрозу його життю та здоров`ю, а отже, суперечить як Конституції України, так і міжнародним зобов`язанням держави.

Захисник ОСОБА_26 зазначає, що ОСОБА_13 має сім`ю, для якої його присутність є необхідною. До моменту затримання у квітні 2024 року він був основним годувальником родини, забезпечував їх матеріально, брав активну участь у вихованні сина, підтримував дружину та доглядав за матір`ю. Зараз же, перебуваючи під вартою, він позбавлений можливості виконувати ці обов`язки, що негативно позначається не лише на ньому особисто, а й на всій його родині. Мати обвинуваченого, ОСОБА_22 перебуває у важкому стані здоров`я, що значно погіршилося з часу відсутності сина. Вона потребує постійного догляду та підтримки. ОСОБА_13 має малолітнього сина ОСОБА_21 , 2019 року народження. Дитина в такому віці особливо потребує щоденного батьківського піклування, емоційної підтримки та виховання. Відсутність батька негативно впливає на її психологічний стан та розвиток, оскільки малолітня дитина змушена зростати в умовах неповної сім`ї, відчуваючи дефіцит батьківської уваги й любові. Це порушує її право на належне сімейне виховання, гарантоване Конституцією та Конвенцією про права дитини. Його дружина ОСОБА_27 вимушена одночасно виконувати функції і матері, і батька, забезпечувати сім`ю матеріально та опікуватися дитиною, залишившись без підтримки чоловіка. Вона фактично перебуває у надмірно складному становищі, несучи подвійне навантаження, яке без сумніву позначається і на її власному здоров`ї, і на умовах життя дитини.

Захисник ОСОБА_26 наголошує, що ОСОБА_13 не є засудженим, його вина у вчиненні інкримінованих злочинів не доведена. Утримання його під вартою на даному етапі не є виправданим, адже він не має жодного наміру переховуватись від правосуддя або ухилятися від викликів суду. З об`єктивних причин він не здатен залишити територію України, а спроби переховування всередині держави були б марними та лише погіршили б його становище. Як свідома людина, що має сім`ю, він розуміє ці очевидні наслідки та не буде вдаватися до подібних дій.

Крім того, у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який, ОСОБА_13 має намір працювати та забезпечувати свою сім`ю власною працею. Це свідчить про його соціальну відповідальність та прагнення до законослухняного способу життя. Так, відповідно до листа ФОП ОСОБА_23 , остання підтвердила готовність прийняти ОСОБА_13 на роботу на посаду водія з початковим проходженням стажування, а у випадку успішного його завершення розглянути можливість надання постійної або тимчасової зайнятості. Це є реальним підтвердженням того, що обвинувачений має конкретні перспективи працевлаштування та не залишатиметься без засобів до існування.

Також ОСОБА_13 завжди займав активну громадянську позицію та долучався до суспільно важливих ініціатив. Він є засновником та керівником Міжнародного благодійного фонду Перемога за нами, діяльність якого спрямована на надання гуманітарної допомоги військовослужбовцям, внутрішньо переміщеним особам, а також іншим громадянам України, які опинилися у складних життєвих обставинах.

Соціальні зв`язки, які має ОСОБА_13 , його позитивна репутація серед колег, знайомих та сусідів, підтверджують, що він є людиною порядною, дисциплінованою та надійною. Ці обставини виключають вірогідність того, що, перебуваючи на свободі, він намагатиметься ухилятися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню. Навпаки, всі наведені факти свідчать про його бажання повернутися до нормального життя, працювати, підтримувати сім`ю та продовжувати громадсько-благодійну діяльність. У рамках обох кримінальних проваджень до об`єднання ОСОБА_13 демонстрував і досі демонструє належну процесуальну дисципліну.

Захисник ОСОБА_26 вважає необхідним застосування до обвинуваченого альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу, що зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків і дасть можливість брати участь у житті своєї сім`ї, тому просить суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_13 .

27.07.2025 захисником ОСОБА_17 адвокатом ОСОБА_7 подано суду письмові заперечення на клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник зазначає, що із поданим клопотанням стосовно продовження терміну тримання під вартою стороною обвинувачення відносно ОСОБА_17 сторона захисту категорично не згодна з наступних підстав. Свої процесуальні обов`язки ОСОБА_17 має намір виконувати належним чином: від суду не ховатись, вчасно прибувати у судові засідання, за межі області не виїжджати, постійно мешкати за однієї адресою, із свідками у справі стосовно їх показань не спілкуватись. Також до суду не надано всіх обґрунтованих доказів до клопотання на виконання приписів передбачених ст. 177 КПК України. Жодний із ризиків не існує, оскільки у прокурора немає підстав вважати, що ОСОБА_17 буде переховуватися від суду, адже його попередня поведінка говорить про інше до кримінальної відповідальності він притягується вперше. Ризик незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених, експертів, у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами. Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_17 обвинувачується також не збирається і протилежному немає жодних доказів. Наявність спроб, яким слід запобігати, має бути підтверджене доказами. Припущення прокурора про їх наявність, якщо вони не ґрунтуються на доказах, визначених у ст. 84 КПК, не може вважатися належною метою обрання запобіжного заходу у розумінні ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки по суті є припущенням.

Захисник ОСОБА_7 також зазначає, що вимоги до рішення судді про продовження строків тримання особи під вартою підвищуються, оскільки це рішення повинно ґрунтуватися на таких підставах:

-наявність підозри, обґрунтованість якоі? підтверджується новими, додатковими доказами, отриманими за результатами проведення процесуальних діи?, з моменту ухвалення попереднього рішення слідчого судді про обрання, зміну чи продовження запобіжного заходу або обов`язків. При цьому варто мати на увазі, що оцінка обґрунтованості підозри має здійснюватися щоразу у процесі розгляду відповідного клопотання про продовження, зміну, скасування запобіжного заходу, а слідчий суддя не може посилатися на встановлення такої обґрунтованості під час обрання чи попереднього продовження строків запобіжного заходу. Така мотивація слідчого судді не може вважатися релевантною вимогам закону;

-ризик (ризики), якии? був підставою для обрання запобіжного заходу, його зміни чи продовження відповідних строків, не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше застосування запобіжного заходу чи відповідних обов`язків.

На думку захисника, відсутність нових доказів обґрунтованості підозри може свідчити або про бездіяльність слідчого, прокурора, або про отримання ними доказів, які спростовують обґрунтованість підозри. Суддя під час вирішення питання про продовження строків запобіжного заходу має отримати нові/додаткові докази того, що ризик (ризики), якии? був підставою для обрання запобіжного заходу, його зміни або продовження відповідних строків, не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше застосування запобіжного заходу чи продовження дії обов`язків.

Захисник ОСОБА_7 вважає клопотання прокурора необґрунтованим, а ризики недоведеними належними та достатніми доказами, а тому просить суд в задоволенні клопотання відмовити; обрати ОСОБА_17 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби або визначити розмір застави.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримала подані клопотання з підстав, зазначених у клопотаннях. Зазначила, що є доведеною наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_13 та ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_9 в підготовчому судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження її підзахисним запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави з підстав, зазначених у письмових запереченнях. Зазначила, що прокурором не доведено ризиків, не обґрунтовано неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Прокурором не звернуто увагу на особи обвинувачених, які мають міцні соціальні зв`язки, до затримання займалися підприємницькою діяльністю. ОСОБА_13 одружений, має на утриманні малолітню дитину та матір, яка хворіє. ОСОБА_14 та двох неповнолітніх сестер та матір, які потребують його матеріальної допомоги. Захисник просить врахувати стан здоров`я ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , який погіршився. Просила застосувати заставу як альтернативний запобіжний захід.

Також в підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_12 заперечив щодо клопотань прокурора про продовження ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, аргументи адвокат ОСОБА_12 навів у письмових запереченнях. Зазначив що клопотання прокурора не відповідає закону. В клопотанні не наведено обставини кримінального правопорушення. Зазначені ризики не підтверджені належними доказами, ризики є абстрактними припущеннями. Прокурором не обґрунтовано неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Звернув увагу суду, що прокурор посилається на обвинувальні акти, які знаходяться в інших судах, і по яких ще немає вироків. Просив застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі або визначити розмір застави.

Захисник ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження її підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Підтримала позицію захисника ОСОБА_9 . Зазначила, що прокурором не доведено ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_11 в підготовчому судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження її підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Зазначила, що ризики, зазначені прокурором є безпідставними та недоведеними. Просила застосувати ОСОБА_15 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Долучила до матеріалів справи довідку про те, що ТОВ «Арте-М» готове прийняти ОСОБА_15 на посаду водія.

Захисник ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_14 більше року перебуває під вартою, має міцні соціальні зв`язки, оскільки має дві сестри і матір, його вітчим помер. У ОСОБА_14 погіршився стан здоров`я. Адвокат ОСОБА_5 вважає, що клопотання прокурора не підлягає до задоволення. Просила звернути увагу, що у клопотанні прокурора на третьому аркуші зазначено ОСОБА_15 замість ОСОБА_14 .

Захисник ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави з підстав, які зазначені у його письмових запереченнях. Звернув увагу суду, що ОСОБА_16 більше року знаходиться під вартою, що є порушенням. Зазначив, що прокурором не доведено ризиків. Вважає, що прокурором застосовано принцип автоматичного продовження запобіжного заходу, оскільки клопотання прокурора є ідентичним з восьми попередніми. Зазначає, що тільки тяжкість кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для тримання під вартою. Адвокат ОСОБА_6 просить суд замінити його підзахисному тримання під вартою на домашній арешт з носінням електронного браслету, а у випадку продовження тримання під вартою, то визначити альтернативний запобіжний захід - заставу.

Захисник ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні просила частково задоволити клопотання прокурора та застосувати обвинуваченому заставу. Вважає, що ризики є необґрунтованими, прокурором до клопотання не долучено жодних документів. Звертає увагу, що ОСОБА_17 вперше притягується до кримінальної відповідальності, та просить суд обрати ОСОБА_17 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби або визначити розмір застави.

Захисник ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному строку покладення обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Захисник вказує, що прокурором не доведено ризиків, клопотання є необґрунтованими та безпідставними.

Захисник ОСОБА_18 адвокат ОСОБА_10 в підготовчому судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному строку покладення обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Вказав, що прокурором не доведено наявність ризиків, не надано будь-яких додаткових доказів, а продовження обов`язків є автоматичним. Захисник звертає увагу суду, що ОСОБА_18 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, жодного разу не порушував покладених обов`язків тому немає підстав для їх продовження.

Обвинувачений ОСОБА_13 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Вважає його необґрунтованим, а ризики надуманими, зокрема впливати на свідків. Клопотання прокурора є аналогічне попереднім. Зазначив, що до затримання він був зареєстрований як фізична особа-підприємець та мав офіційний дохід. Зазначив, що він вже тривалий час перебуває під вартою. Зазначив, що, якщо суд прийде до переконання про застосування до нього застави, то є дві особи, що можуть внести за нього заставу.

Інші обвинувачені у судовому засіданні підтримали позиції своїх захисників.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Щодо клопотань прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_18 , ОСОБА_19 строку дії обов`язків, покладених на них судом, то суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_18 , ОСОБА_19 є обвинуваченими в кримінальному провадженні № 0000057 від 18.06.2021.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.05.2022 обвинуваченому ОСОБА_19 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 календарних днів до 23.07.2022 включно. Також визначено альтернативний запобіжний захід щодо ОСОБА_19 у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також визначено обов`язки, які покладаються на обвинуваченого в разі звільнення з-під варти: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування із свідками, експертами та іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. Строк дії обов`язків - 2 (два) місяці з моменту внесення застави та звільнення з-під варти.

Також даною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_18 обрано запобіжний захід у вигляді застави та покладено на нього вищевказані обов`язки.

Після внесення за обвинуваченого ОСОБА_19 застави у визначеному судом розмірі його було звільнено з-під варти та він вважається таким, відносно кого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Крім того, ухвалою суду від 16.09.2022 на обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_19 строком на 2 місяці були покладені наступні обов`язки: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися за межі Івано-Франківської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування із свідками, експертами та іншими обвинуваченими в даному провадженні; здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвалою суду від 09.11.2022 продовжено термін дії покладених на ОСОБА_18 та ОСОБА_19 обов`язків. Ухвалами суду від 04.01.2023, 03.03.2023, 28.04.2023, 14.06.2023, 11.08.2023 продовжено строк дії покладених на обвинувачених обов`язків терміном на 2 місяці.

Ухвалою суду від 11.08.2023 обсяг покладених на ОСОБА_18 та ОСОБА_19 обов`язків було зменшено, а саме продовжено їм строк дії покладених судом обов`язків, а саме: 1) прибувати до суду за кожною вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) утриматися від спілкування із свідками, експертами; 4) здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвалами суду від 06.10.2023, 30.11.2023, 25.01.2024, 15.03.2024, 14.05.2024, 10.07.2024, 29.08.2024, 24.10.2024, 28.11.2024, 08.01.2025, 26.02.2025 продовжено строк дії покладених на обвинувачених обов`язків терміном на 2 місяці.

07.04.2025 до суду надійшли клопотання прокурора ОСОБА_28 про продовження ОСОБА_18 та ОСОБА_19 строку дії покладених на них обов`язків. Однак у призначеному на 14.04.2025 судовому засіданні клопотання прокурора від 04.04.2025 про продовження строку дії обов`язків не розглянуто у зв`язку з неявкою одного із захисників, у зв`язку з чим визначений ухвалою суду від 26.02.2025 строк дії покладених обов`язків закінчився.

Ухвалою суду від 12.05.2025 судом було задоволено частково клопотання прокурора ОСОБА_28 про покладення на обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_19 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Покладено на цих обвинувачених терміном на 60 днів наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за кожною вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) утриматися від спілкування із свідками, експертами; 4) здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. Термін дії обов`язків визначено до 11.07.2025 включно.

Ухвалою суду від 07.07.2025 продовжено строк дії покладених на обвинувачених обов`язків терміном на 60 днів.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри/обвинувачення не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.

Таким чином, на даний час підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому - про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше 2 місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора у порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 бажають уникнути можливого застосування до них покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років; незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні з метою спотворення доказів стосовно фактичних обставин; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки вони можуть продовжувати вчиняти злочини з метою збагачення.

На думку суду, виконання до цього часу обвинуваченими ОСОБА_18 та ОСОБА_19 покладених на них судом обов`язків не свідчить про непотрібність їх продовження, а тому продовження строку дії покладених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, сприятиме забезпеченню дієвості кримінального провадження.

Водночас суд звертає увагу, що прокурор просить продовжити обвинуваченим ОСОБА_18 та ОСОБА_19 більше обов`язків, ніж були покладені на них попередньою ухвалою суду.

Оскільки прокурором не доведено, що збільшилися ризики, передбачені ст.177 КПК України, обвинувачені ОСОБА_18 та ОСОБА_19 до цього часу виконували раніше покладені на них обов`язки, то суд приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити частково та продовжити обвинуваченим ОСОБА_18 та ОСОБА_19 на 60 днів строк дії покладених судом обов`язків, а саме: 1) прибувати до суду за кожною вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) утриматися від спілкування із свідками, експертами; 4) здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Щодо клопотань прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, то суд звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_13 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.1 ст.222, ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.305, ч.1 ст.306, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_14 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.305, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_16 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.305, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_17 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_15 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 06.10.2023 було змінено ОСОБА_13 запобіжний захід із застави на тримання під вартою на строк до 04.12.2023, визначено йому заставу 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становило 805200,00 грн. та у разі звільнення його з-під варти у зв`язку із внесенням застави, покладено обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування із свідками, експертами; здати на зберігання до Управляння Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. 25 жовтня 2024 року за ОСОБА_13 внесено заставу та ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» його звільнено з-під варти. У подальшому під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження строк дії покладених на ОСОБА_13 обов`язків неодноразово продовжувався.

Ухвалою підготовчого судового засідання Калуського міськрайонного суду від 25.05.2022 обвинуваченому ОСОБА_14 обрано запобіжний захід тримання під вартою, визначено заставу 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становило 496200,00 грн. та покладено передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки у разі внесення застави, а у подальшому строк дії запобіжного заходу ОСОБА_14 неодноразово продовжувався. 18 листопада 2022 року за ОСОБА_14 внесено заставу та ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» його звільнено з-під варти і таким чином до нього застосовано запобіжний захід - заставу. Під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження строк дії покладених на ОСОБА_14 обов`язків неодноразово продовжувався.

Ухвалою підготовчого судового засідання Калуського міськрайонного суду від 25.05.2022 обвинуваченому ОСОБА_15 обрано запобіжний захід тримання під вартою та визначено заставу 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становило 496200,00 грн. та покладено передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки в разі її внесення. Під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження строк дії запобіжного заходу ОСОБА_15 неодноразово продовжувався. 05 грудня 2022 року за ОСОБА_15 внесено заставу та цього ж дня ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» його звільнено з-під варти. У подальшому під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження строк дії покладених на ОСОБА_15 обов`язків неодноразово продовжувався.

17.04.2024 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Студінка Калуського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, раніше судимого 28.08.2014 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі, щодо якого щодо якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000057 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України перебуває на розгляді в Калуському міськрайонному суді, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000119 за ч. 3 ст. 307 КК України перебуває на розгляді в Пустомитівському районному суді Львівської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000007 за ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України перебуває на розгляді в Калуському міськрайонному суді, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 18.04.2024 ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. 19.04.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_13 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався. 29.01.2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_13 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 29 березня 2025 року включно. 18.02.2025 ОСОБА_13 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 311 КК України.

17.04.2024 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Студінка Калуського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , громадянину України, раніше не судимого, щодо якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000057 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України перебуває на розгляді в Калуському міськрайонному суді, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000119 за ч. 3 ст. 307 КК України перебуває на розгляді в Пустомитівському районному суді Львівської області, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 18.04.2024 ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. 19.04.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_14 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався. 29.01.2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_14 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 29 березня 2025 року включно. 18.02.2025 повідомлену підозру ОСОБА_14 змінено та за новими епізодами повідомлено йому про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

17.04.2024 ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Студінка Калуського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, щодо якого 18.05.2022 обвинувальний акт за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України перебуває на розгляді в Калуському міськрайонному суді, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 18.04.2024 ОСОБА_15 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. 19.04.2024 ОСОБА_15 слідчими суддею Івано-Франківського міського суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначено заставу в сумі 908400,00 грн, та у разі її внесення, покладено передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 01.05.2024 задоволено апеляційну скаргу прокурора, ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 19.04.2024 про обрання щодо ОСОБА_29 запобіжного заходу скасовано, постановлено нову ухвалу, якою до підозрюваного ОСОБА_15 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу, на строк до 15.06.2024. В подальшому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави ОСОБА_15 слідчими суддями Івано-Франківського міського суду неодноразово продовжувався. 29.01.2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_15 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 29 березня 2025 року включно. 25.02.2025 раніше повідомлену підозру ОСОБА_15 змінено та за новими епізодами повідомлено йому про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

17.04.2024 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , громадянину України, раніше не судимого, щодо якого 14.05.2021 обвинувальний акт за ч. 2 ст. 296 КК України скеровано в суд, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 18.04.2024 ОСОБА_16 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. 19.04.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_16 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався. 30.01.2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_16 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 30 березня 2025 року включно. 18.02.2025 раніше повідомлену підозру ОСОБА_16 змінено та за новими епізодами повідомлено йому про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

17.04.2024 ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Студінка Калуського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимого, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 18.04.2024 ОСОБА_17 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. 19.04.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_17 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався. 29.01.2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_17 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 29 березня 2025 року включно. 18.02.2025 раніше повідомлену підозру ОСОБА_17 змінено та за новими епізодами повідомлено йому про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

14 травня 2024 року Калуським міськрайонним судом у кримінальному провадженні № 0000057 частково задоволено клопотання прокурора та запобіжний захід ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 змінено із застави на тримання під вартою, без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу. В подальшому строк дії запобіжного заходу ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 судом продовжувався.

29.01.2025 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 29.03.2025. 30.01.2025 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_16 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 30.03.2025. 21.03.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 20.05.2025. 12.05.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 11.07.2025. 07.07.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 07.09.2025.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже враховуючи, що зазначена у клопотанні підозра має місце і підтверджуються достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, перелік яких міститься у клопотанні, то є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

При цьому, обставини здійснення обвинуваченими конкретних дій та доведеність їх винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки хору їх належності та допустимості будуть перевірені на оцінені під час судового розгляду по суті.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Пунктами 4, 5 частини 2 статті 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених, судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються, характеризуючі дані про особи обвинувачених, та інші обставини в їх сукупності.

Суд враховує характеризуючі дані обвинувачених, зокрема те, що: ОСОБА_13 одружений, має дружину та сина 2019 року народження; його матір хворіє та має групу інвалідності; ОСОБА_13 є засновником благодійного фонду та займався громадською роботою; зареєстрований як фізична особа-підприємець; однак він є раніше судимим. Суд враховує його характеристику з ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» від 26.08.2025, в якій зазначено, що за час тримання в установі режим не порушував, вимоги адміністрації виконує, дотримується правил, однак було проведено дві профілактичні бесіди, стягнення не накладалися, заохочення не оголошувались. Також суд враховує стан здоров`я ОСОБА_13 , якому встановлено медичний діагноз. Суд враховує, що медична допомога надається ОСОБА_13 в умовах установи ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», йому проводився регулярний моніторинг рівня глюкози крові, здійснювалася корекція медикаментозного лікування, призначено таблетоване лікування та дієту.

ОСОБА_14 раніше не судимий; має маму та дві неповнолітні сестри (батько яких помер), які отримують допомогу малозабезпеченій сім`ї. Також судом враховано стан здоров`я ОСОБА_14 , якому встановлено медичний діагноз. Суд враховує, що медична допомога надається ОСОБА_14 в умовах установи ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», йому надано дієтичне харчування та призначено медикаментозне лікування. Суд враховує його характеристику з ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» від 25.08.2025, в якій зазначено, що за час тримання в установі режим не порушував, вимоги адміністрації виконує, дотримується правил, однак було проведено дві профілактичні бесіди, стягнення не накладалися, заохочення не оголошувались.

Суд також враховує стан здоров`я ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також те, що вони є раніше несудимими. Суд також враховує, що мати ОСОБА_15 хворіє.

Листи від ОСОБА_30 та ТОВ «Арте-М» про готовність прийняти на роботу на посади водіїв ОСОБА_13 та ОСОБА_15 суд не бере до уваги, оскільки ці листи не містять дати, тому суду не відомо час (місяць, рік) їх написання. Крім того, можливість офіційного їх працевлаштування не спростовує наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

При цьому, злочини у вчиненні яких підозрюються обвинувачені, у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких. Крім іншого судом враховується суспільна небезпечність злочинів в яких обвинувачуються обвинувачені.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що у судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які продовжують існувати та які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: пункти перший, третій, четвертий, п`ятий вказаної статті. Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини:

- переховуватися від суду. Даний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки обвинувачені, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ними злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винними у вчиненні злочинів, можуть переховуватись від суду.

- незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження обвинуваченим стало відомо про обсяг зібраних доказів, у тому числі про зміст наданих свідками показань, які можуть бути визнані такими, що викривають його та інших обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів. В ході судового розгляду свідків ще не допитано. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків. Обвинувачені знають персональні дані свідків і зміст наданих ними свідчень на досудовому розслідуванні. Тому існує вірогідність незаконного впливу на них зі сторони обвинувачених з метою зміни показань та спотворення доказів. Також в судовому засіданні не були допитані експерти. Крім того, обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 знайомі один з одним. Їм пред`явлено в обвинувачення, серед іншого і участь у складі злочинної організації, тому шляхом вмовляння, погроз зможуть впливати на покази один одного;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки перебуваючи на волі обвинувачені можуть не з`являтися на виклики до суду і таким чином перешкоджати у здійсненні судового розгляду у розумні строки;

- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки обвинувачені обвинувачуються у вчиненні в період з вересня 2023 року по квітень 2024 року ряду особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, тому є підстави вважати, що вони, з метою одержання доходів продовжать вчиняти кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним виготовленням, придбанням, перевезенням з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

Крім того, суд не вважає слушними доводи захисників про те, що застосування запобіжного заходу неможливе без дослідження доказів. Суд приймає рішення виходячи з обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті та інших документів наданих сторонами кримінального провадження. На даній стадії справи суд позбавлений повноважень досліджувати докази, надавати їм оцінку, робити висновки щодо винуватості чи невинуватості обвинуваченого.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності» за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, передбачених пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо твердження захисників про можливість застосування обвинуваченим більш м`яких запобіжних заходів, то суд зазначає, що зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про обрання (продовження) запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому суддя на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідний захід або його виконання. Захисниками не обґрунтовано підстави для зміни запобіжного заходу чи застосування більш м`якого запобіжного заходу, не надано доказів, які підтверджують виникнення нових обставин, які можуть вплинути на вирішення даного питання.

Зокрема, зазначені захисниками факти про хвороби обвинувачених не свідчать про зменшення встановлених судом ризиків. Крім того, медична допомога надається їм в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12, де вони на даний час утримуються. Можливість офіційного працевлаштування обвинувачених не спростовує наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо можливості застосування обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 більш м`якого запобіжного заходу суд дійшов висновку, що застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою (в тому числі цілодобовий домашній арешт) є недостатнім для запобігання встановленим ризикам, оскільки таке буде залежати виключно від волі самих обвинувачених, а їх порушення не матиме для них очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Крім того, судом не встановлено виняткових обставин, які б давали підставу не застосовувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Слід зазначити, що збут вказаними особами особливо небезпечного наркотичного засобу міг вкрай негативно вплинути на суспільство в цілому та спричинити особливо тяжкі наслідки здоров`ю громадян. У всьому світі посилюється боротьба з незаконним обігом наркотиків серед населення, посилюється кримінальна відповідальність за такі злочини, тому кожен, хто має намір вчиняти такий злочин, чи підозрюється у вчиненні такого злочину чи вже вчинив його, повинен усвідомлювати, що відповідальність буде суворою і невідворотною.

Доводи захисту не дають достатніх підстав суду для визначення застави як альтернативного заходу, та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Суд також звертає увагу, що до обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 вже було застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави та було покладено на них обов`язки, передбачені ст.177 КПК України. Однак у зв`язку з невиконанням покладеного на них судом обов`язку, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ухвалою суду від 14.05.2024 було змінено запобіжний захід у виді застави на тримання під вартою без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу. Ухвалою суду від 29.08.2024 заставу звернуто в дохід держави.

Враховуючи вищезазначені ризики, суд приходить до висновку про необхідність продовжити застосування до вказаних обвинувачених запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні при вирішенні клопотань забезпечено змагальність, а також право на оскарження судового рішення. Відтак продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених у виді тримання під вартою без визначення альтернативного розміру застави не може вважатися свавільним.

Враховуючи викладене та те, що 07.09.2025 закінчується строк дії застосованих щодо обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 запобіжних заходів, а застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинувачених не дозволить запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні, то суд приходить до переконання, що слід задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченим запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 27, 31, 177, 178, 183, 194, 199, 201, 314 - 315, 369-372, 376, 532 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії покладених судом обов`язків задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_18 та ОСОБА_19 на 60 днів строк дії покладених судом обов`язків, а саме:

Покласти на обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_19 терміном на 60 днів наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) утриматися від спілкування із свідками, експертами;

4) здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків визначити до 26.10.2025 включно.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , що в разі невиконання покладених на них обов`язків до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали для виконання в частині покладених обов`язків направити Калуському РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

У решті клопотання відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на два місяці до 27.10.2025 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на два місяці до 27.10.2025 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на два місяці до 27.10.2025 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на два місяці до 27.10.2025 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на два місяці до 27.10.2025 включно.

Тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Копію ухвали для виконання в частині продовження запобіжного заходу - тримання під вартою направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», та вручити обвинуваченим і прокурору негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу тримання під вартою може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 29.08.2025 об 11.00 год.

Головуючий