Справа № 456/940/25
Провадження № 1-кп/456/288/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю : секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000207 від 21.07.2024, щодо обвинувачених:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, студента державного навчального закладу «Вище професійне училище № 34» м. Стрия, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2024 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 та невстановленою органом досудового розслідування особою перебував поблизу магазину «Напої та тютюн», що за адресою: вул. Шевченка, 54, м. Стрий Львівської області, де в нього раптово та безпричинно виник словесний конфлікт з раніше незнайомими потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В подальшому, словесний конфлікт між вищевказаними особами переріс у бійку, в ході якої ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 та невстановленою органом досудового розслідування особою, виражаючись нецензурною лайкою, нехтуючи зауваженнями сторонніх осіб, маючи умисел на вчинення хуліганських дій, вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю відносно потерпілих із застосуванням фізичного насильства за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 групою осіб, спільно з невстановленою органом досудового розслідування особою та ОСОБА_5 , виражаючись нецензурною лайкою, нехтуючи зауваженнями сторонніх осіб, які намагалися припинити конфлікт, усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці, під час комендантської години, керуючись спільним злочинним умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та прагненням показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам та самоутвердитися за рахунок приниження інших, грубо порушуючи громадський порядок, з хуліганських мотивів безпричинно почав почергово наносити ОСОБА_7 удари кулаками рук та ніг по тілу потерпілого, внаслідок чого останній впав на бруківку.

Окрім цього, ОСОБА_5 у ході вчинення хуліганських дій наніс два удари кулаком в обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого останній також впав на бруківку. Однак, незважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_8 знаходився у лежачому положенні, ОСОБА_4 продовжував свої протиправні дії, під час яких наніс удар рукою в область обличчя потерпілого ОСОБА_8 .

Внаслідок протиправних хуліганських дій ОСОБА_4 групою осіб з невстановленою органом досудового розслідування особою та ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці носо-губного трикутника зліва, рану в ділянці лівого кута рота з переходом на слизову оболонку верхньої губи, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи, рану на слизовій оболонці верхньої губи, травматичний злам I-II-го зубів верхньої щелепи справа та I-го зуба верхньої щелепи зліва, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи, які згідно з висновком судово-медичного експерта за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці хвоста правої брови, забійної рани в ділянці зовнішнього кута лівого ока, синець у правій підочній ділянці, садно в лобній ділянці зліва, садно в ділянці хвоста лівої брови, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи, в ділянці проекції II-IV зубів нижньої щелепи справа, переривчасте садно на задній поверхні ділянки проекції правого ліктьового суглобу, які згідно з висновком судово-медичного експерта за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після вчинення хуліганських дій ОСОБА_4 з іншими учасниками кримінального правопорушення покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.

21 липня 2024 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 та невстановленою органом досудового розслідування особою перебував поблизу магазину «Напої та тютюн», що за адресою: вул. Шевченка, 54, м. Стрий Львівської області, де в нього раптово та безпричинно виник словесний конфлікт з раніше незнайомими потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В подальшому, словесний конфлікт між вищевказаними особами переріс у бійку, в ході якої ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 та невстановленою органом досудового розслідування особою, виражаючись нецензурною лайкою, нехтуючи зауваженнями сторонніх осіб, маючи умисел на вчинення хуліганських дій, вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю відносно потерпілих із застосуванням фізичного насильства за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 групою осіб спільно із ОСОБА_4 та невстановленою органом досудового розслідування особою, виражаючись нецензурною лайкою, нехтуючи зауваженнями сторонніх осіб, які намагалися припинити конфлікт, усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці, під час комендантської години, керуючись спільним злочинним умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та прагненням показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам та самоутвердитися за рахунок приниження інших, грубо порушуючи громадський порядок, з хуліганських мотивів безпричинно почав почергово наносити ОСОБА_7 удари кулаками рук та ніг по тілу потерпілого, внаслідок чого останній впав на бруківку.

Окрім цього, ОСОБА_5 у ході вчинення хуліганських дій наніс два удари кулаком в обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого останній також впав на бруківку. Однак, незважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_8 знаходився у лежачому положенні, ОСОБА_4 продовжував свої протиправні дії, під час яких наніс удар рукою в область обличчя потерпілого ОСОБА_8 .

Внаслідок протиправних хуліганських дій ОСОБА_5 групою осіб з невстановленою органом досудового розслідування особою та ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці носо-губного трикутника зліва, рану в ділянці лівого кута рота з переходом на слизову оболонку верхньої губи, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи, рану на слизовій оболонці верхньої губи, травматичний злам I-II-го зубів верхньої щелепи справа та I-го зуба верхньої щелепи зліва, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи, які згідно з висновком судово-медичного експерта за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці хвоста правої брови, забійної рани в ділянці зовнішнього кута лівого ока, синець в правій підочній ділянці, садно в лобній ділянці зліва, садно в ділянці хвоста лівої брови, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи, в ділянці проекції II-IV зубів нижньої щелепи справа, переривчасте садно на задній поверхні ділянки проекції правого ліктьового суглобу, які згідно з висновком судово-медичного експерта за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після вчинення хуліганських дій ОСОБА_5 з іншими учасниками кримінального правопорушення покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що 21 липня 2024 року близько 02 год. 00 хв. разом з ОСОБА_5 перебував поблизу магазину «Напої та тютюн» по вул. Шевченка в м. Стрию Львівської області, де в нього раптово та безпричинно виник словесний конфлікт з раніше незнайомими потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який переріс у бійку, в ході якої він, виражаючись нецензурною лайкою, нехтуючи зауваженнями сторонніх осіб, які намагалися припинити конфлікт, усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці, почав почергово наносити ОСОБА_7 удари кулаками рук та ніг по тілу потерпілого, внаслідок чого останній впав на бруківку. Тоді ОСОБА_5 наніс два удари кулаком в обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого останній також впав на бруківку, а він наніс удар рукою в область обличчя потерпілого ОСОБА_8 , який знаходився у лежачому положенні. Завдану ним шкоду відшкодував потерпілим у повному обсязі. Щиро розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що 21 липня 2024 року близько 02 год. 00 хв. разом із ОСОБА_4 перебував поблизу магазину «Напої та тютюн» по вул. Шевченка в м. Стрию Львівської області, де в нього раптово та безпричинно виник словесний конфлікт з раніше незнайомими потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який переріс у бійку, в ході якої він, виражаючись нецензурною лайкою, нехтуючи зауваженнями сторонніх осіб, які намагалися припинити конфлікт, усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці, почав почергово наносити ОСОБА_7 удари кулаками рук та ніг по тілу потерпілого, внаслідок чого останній впав на бруківку, а також наніс два удари кулаком в обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого останній також впав на бруківку, а ОСОБА_4 тоді наніс удар рукою в область обличчя потерпілого ОСОБА_8 , який знаходився у лежачому положенні. Завдану ним шкоду відшкодував потерпілим у повному обсязі. Щиро розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судове засідання не прибули, подали клопотання про розгляд кримінального провадження за їх відсутності, жодних претензій до обвинувачених не мають, просять їх суворо не карати.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачені винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Отримавши показання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників, і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається, виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свідчать про те, що вона була зумовлена не особистою неприязню до потерпілих, яка виникла раптово через сварку з ними, а бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Зазначене дає підстави для висновку про наявність у діях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого статтею 296 КК.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, групою осіб, тому кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 296 КК України є вірною.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, групою осіб, тому кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 296 КК України є вірною.

При призначенні покарання обвинуваченим по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, поведінку обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, не працює, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позицію потерпілих, які претензій до обвинуваченого не мають, просять його суворо не карати; обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілим; обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, поведінку обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, не працює, є студентом Державного навчального закладу «Вище професійне училище № 34» м. Стрия, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позицію потерпілих, які претензій до обвинуваченого не мають, просять його суворо не карати; обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілим; обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 368-371, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296КК України, і призначити покарання за ч. 2 ст. 296КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296КК України, і призначити покарання за ч. 2 ст. 296КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: DVD-R диск залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1