Справа № 526/2402/25
Провадження № 1-кс/526/279/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2025 року м. Гадяч

слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

директора підприємства ОСОБА_6

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000407 від 29.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 240 КК України,

в с т а н о в и в:

19 липня 2025 року до Гадяцького районного суду звернувся слідчий СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000407 від 29.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 240 КК України, вказуючи, що 28.07.2025 до ВнП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про те, що неподалік с.Степаненки Гадяцької ТГ Миргородського району, на відстані близько 800 метрів від населеного пункту, знаходиться кар`єр, в якому працівники ПП « ОСОБА_8 », за допомогою екскаватора та вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювали видобуток глини.

29.07.2025 за вказаним фактом, слідчим СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000407, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками ст.240 ч.1 КК України.

28.07.2025 неподалік с.Степаненки Гадяцької ТГ Миргородського району, на відстані близько 800 метрів від населеного пункту, в ході огляду місця події слідчим зафіксовано наявність кар`єру, у якому виявлено та вилучено: екскаватор, без марки та номерних позначень, яким керував працівник ПП « ОСОБА_8 » ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 1987 року випуску, синього кольору, у кузові якого знаходиться суміш схожа на глину, яким керував працівник ПП « ОСОБА_8 » ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 3 зразки суміші схожої на глину відібрані з кузова вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 та 4 зразки суміші схожої на глину відібрані з кар`єру.

Таким чином, за вказаних обставин до екскаватора, без марки та номерних позначень; вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 1987 року випуску, синього кольору; суміші схожої на глину, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 3-х зразків суміші схожої на глину відібрані з кузова вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 та 4-х зразків суміші схожої на глину відібрані з кар`єру, здійснено тимчасовий доступ відповідно до ч.2 ст.168 КПК України.

Вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 1987 року випуску, синього кольору, відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 23.08.2018 належить ПП « ОСОБА_8 », адреса АДРЕСА_1 , директор ОСОБА_6 , (м.т. НОМЕР_4 ).

На момент проведення огляду місця події працівниками ПП « ОСОБА_8 » документів про належність екскаватора, без марки та номерних позначень, слідчому не надано.

Вказані: екскаватор, без марки та номерних позначень; вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 1987 року випуску, синього кольору; суміш схожа на глину, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 3 зразки суміші схожої на глину відібрані з кузова вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 та 4 зразки суміші схожої на глину відібрані з кар`єру, є матеріальними об`єктами, які містять відомості та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Екскаватор, без марки та номерних позначень, вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 1987 року випуску, синього кольору є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення, а суміш схожа на глину, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 є предметом вчинення кримінального правопорушення, а тому вказане майно та речі мають значення для розкриття кримінального правопорушення та мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на вище викладене: екскаватор, без марки та номерних позначень; вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 1987 року випуску, синього кольору; суміш схожа на глину, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 3 зразки суміші схожої на глину відібрані з кузова вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 та 4 зразки суміші схожої на глину відібрані з кар`єру, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України є речовими доказами та відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд накласти арешт на екскаватор, без марки та номерних позначень та вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 1987 року випуску, що полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном та суміш схожу на глину, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 3 зразки суміші схожої на глину відібрані з кузова вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 та 4 зразки суміші схожої на глину відібрані з кар`єру.

Слідча ОСОБА_5 в судовому засіданні просила задовольнити клопотання та накласти арешт на майно, суду пояснила, що 28 липня 2025 року начальником сектору ОСОБА_11 було виявлено техніку, яка здійснювала забір глини, при з`ясуванні обставин, докуменів на техніку та видобуток наданих не було. З додаткового протоколу огляду вбачається, що видобуток глини наблизився до дороги, де проходить лінія електропередач, що є охоронною зоною, тому ці обставини слід перевірити в ході досудового розслідування.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та накладення арешту на майно, оскільки згідно договору оренди землі від 30.04.2015 року укладеного ПП « ОСОБА_12 » з ІНФОРМАЦІЯ_3 , Орендодавець згідно наказу від 12.03.2015 року №929-СГ надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 3,0100 га (кадастровий номер №:00:010:0144') для розміщення та експлуатації основних підсобних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, строком до 31.12.2025 року. Крім того, ПП « ОСОБА_13 » має акт про надання гірничого відводу від 30.04.2014 року №54/14 з метою розробки Гадяцького-4 родовища сугликів, який чинний 13 років. Таким чином, надаючи аналіз поданих нами доказів вважаємо, що підприємство здійснює свою діяльність на законних підставах, в межах наданих дозвільних документів та в межах дозволених географічних координат. Проте, слідчий, кваліфікуючи виявлене ним кримінальне правопорушення при цьому не вказуючи яке саме, в поданому клопотанні не наводить критеріїв, якими він керувався при встановленні ознак незаконності, оскільки наявність у власників вилученого майна ряду дозвільних документів на його використання на земельних ділянках переданих у передбачений законом спосіб, перешкоджає визнанню такого діяння незаконним, що, у свою чергу, піддає сумніву саму ж кваліфікацію кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та накладення арешту на майно, оскільки вважає, що жодних протиправних дій ним не було вчинено, видобуток глини відбувається на підставі спеціального дозволу, дія якого ним продовжена ще на 25 років. Вказана земельна ділянка для видобутку ним орендована, на транспортні засоби маються всі документи, лінія електропередач належить підприємству.

Свідок ОСОБА_11 показав суду, що в ході відпрацювання території було виявлено техніку екскаватор та автомобіль, які були задіяні у видобутку глини. На прохання надати документи їм відмовили, директор товариства прибувши на місце, теж відмовився надавати документи, тому він зателефонував на лінію 102 та повідомив про даний факт, потім очікував виїзд слідчо оперативної групи.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідча суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_4 , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_4 , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Судом встановлено, що відомості про дану подію внесені до ЄРДР 29.07.2025 за № 0000407, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 240 КК України.

Протоколом огляду та фото таблицями до нього від 31.07.2025 р. зафіксовано обстановку на місці пригоди: знаходження техніки по видобутку глини із кар`єру та загальний вид ґрунтової дороги відносно місця видобутку глини, вилучено речові докази.

Постановою слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 від 29.07.2025 у кримінальному провадженні № 0000407 речовим доказом визнано: екскаватор, без марки та номерних позначень, вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 1987 року випуску, синього кольору, суміш схожу на глину, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 3 зразки суміші схожої на глину відібрані з кузова вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 та 4 зразки суміші схожої на глину відібрані з кар`єру.

31 липня 2025 року проведено додатковий огляд місця події та складено протокол і фото таблиці до нього, з якого вбачається, що видобуток підходить впритул до дороги та ліній електропередач.

09 червня 2006 року ІНФОРМАЦІЯ_5 надало ПП « ОСОБА_13 » спеціальний дозвіл на користування надрами родовища Гадяцьке 4 родовище, розташоване на 2.0 км на південний захід від АДРЕСА_2 га, вид корисної копалини суглинок.

ПП « ОСОБА_13 » 30.04.2014 складено акт про надання гірничного відводу з метою розробки Гадяцького-4 родовища суглинків.

01.09.2014 складено акт визначення меж земельної ділянки площею 3,0100 га (кадастровий номер №:00:010:0144) в натурі (на місцевості) ПП « ОСОБА_13 »

Згідно договору оренди землі від 30.04.2015 року укладеного між ПП « ОСОБА_13 » та ІНФОРМАЦІЯ_3 , Орендадавець згідно наказу від 12.03.2015 року №929-СГ надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 3,0100 га (кадастровий номер №:00:010:0144) для розміщення та експлуатації основних підсобних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Біленченківської сільської ради Галицького району Полтавської області, строком до 31.12.2025 року.

16 грудня 2015 року між ІНФОРМАЦІЯ_6 та ПП « ОСОБА_13 » затверджено угоду № 3866 про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин. Додатками до угоди є: характеристика ділянки надр з метою видобування суглинків Гадяцького-4 родовища цегельної сировини та програма робіт з видобування суглинків Гадяцького-4 родовища цегельної сировини.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ПП « ОСОБА_13 » надано дозвіл № 063.22.53 експлуатувати машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки: зокрема екскаватор тип ЕМ-201 Б, 1981 р.в. як устаткування для видобутку, транспортування, дроблення корисних копалин.

ПП « ОСОБА_13 » склало декларацію відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці.

Дослідивши всі надані докази та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, приходжу до наступних висновків.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою: - забезпечення збереження речових доказів; - спеціальної конфіскації; - конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи надані сторонами обвинувачення та захисту документи встановлено, що ПП « ОСОБА_13 » здійснює свою діяльність по видобутку суглинку на підставі спеціального дозволу, акту про надання гірничого відведення та договору оренди землі у Гадяцькому - 04 родовищі суглинків на території колишньої ІНФОРМАЦІЯ_8 , тепер ІНФОРМАЦІЯ_9 .

З протоколів огляду місця події вбачається відсутність будь яких позначок щодо місця розташування кар`єру та його меж. Дозвільні документи теж не містять даних про об`єм видобутку, глибину, ширину, акт встановлення меж відсутній. Деякі дані є у договорі оренди земельної ділянки, проте у вигляді географічних точок, які теж в натурі на земельній ділянці відсутні.

За наведених обставин вбачаю наявність ознак, передбачених ч.1 ст. 240 КК України, проте фактичні дані та аналіз дозвільних документів підлягають уточненню та перевірці органом досудового розслідування шляхом проведення відповідних слідчих дій.

При цьому зважаючи на положення ст. 98 КПК щодо ознак речових доказів вважаю, що транспортні засоби, виявлені під час огляду місця події є таким, що зберегли на собі сліди можливого вчинення кримінального провадження, однак накладення на них арешту в розумінні ст.170 КПК України суперечить меті та завданням заходів забезпечення кримінального провадження, визначених КПК. На даному етапі кримінального провадження матеріали клопотання свідчать про відсутність підозрюваної особи та можливої конфіскації майна, проте в даному випадку вважаю необхідним врахувати наслідки для підприємства, в разі накладення арешту на транспортні засоби. Враховуючи, що екскаватор та автомобіль задіяні в безпосередньому процесі виробництва цегли, який фактично є сезонним та відповідно безперебійним, розумність і співмірність обмеження права власності і користування транспортними засобами, тому не вбачаю достатніх правових підстав для накладення арешту на екскаватор та автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , оскільки такий арешт може завдати більшої шкоди, ніж можливе вчинене кримінальне правопорушення.

Накладення арешту на майно можливе лише за умови наявності підстав вважати, що воно є доказом злочину, що повинно бути встановлено в судовому порядку на підставі достатніх й допустимих доказів, наданих слідчим.

Відповідно до Постанови Європейського Суду з прав людини від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Також, згідно вимог ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Положеннями ч. 5 ст. 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Разом з цим, ЄСПЛ у рішеннях у справах «Амюр проти Франції» «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Украша-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» вказав, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні адміністративної та кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Слідча суддя дослідила зазначені в клопотанні слідчого обставини та дійшла обґрунтованого висновку про те, що накладення арешту на екскаватор та вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», не є тим необхідним заходом, який забезпечить збереження слідів злочину.

Помі ж тим, предметом злочину, передбаченого ч.1 ст. 240 КК України є надра та корисні копалини, тому суміш, схожа на глину та зразки суміші схожої на глину відібрані з кар`єру, є безпосередніми речовими доказами вчиненого кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди злочину, в зв`язку з чим з метою виконання вимог процесуального забезпечення ідентифікації, виявлення, фіксування слідів діяння, що містять ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України є підстави накласти арешт на суміш схожу на глину та зразки суміші схожої на глину відібрані з кар`єру

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною підставою для арешту такого майна (та на відміну від забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, як окремих правових підстав), не вимагає оголошення підозри в кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Приймаючи рішення про арешт майна слідча суддя виходить з того, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна може призвести до його зникнення, реалізації або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню виконання процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 131, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

у х в а л и л а:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000407 від 29.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 240 КК України задовольнити частково.

Накласти на час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000407 від 29.07.2025 арешт на:

- суміш схожу на глину, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 3 зразки суміші, схожої на глину, відібрані з кузова вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 та 4 зразки суміші схожої на глину відібрані з кар`єру, що полягає у позбавленні права розпорядження та користування вказаним майном.

Решту вимог клопотання про арешт майна залишити без задоволення.

Місцем зберігання арештованого за даною ухвалою майна визначити ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: АДРЕСА_3 .

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення, а особами без виклику яких постановлено ухвалу протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали проголошено 05 серпня 2025 року о 15 год 50 хв.

Слідча суддя: ОСОБА_1