ВИРОК

іменем України

13.08.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000188 від 02.04.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Новоукраїнка Добропільського району Донецької області, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом на посаді гранатометник 3 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого:

1)22.02.2019 Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

2)03.06.2019 Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

3)27.03.2020 Центральним районним судом м.Миколаїв Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

4)18.04.2023 Добропільським міськрайонним судом

Донецької області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 17.08.2023 вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.04.2023 змінено в частині покарання та призначено за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, в решті вирок залишено без змін. На підставі ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30.05.2024 відповідно до ст. 81-1 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково, невідбута частина покарання складає: 4 роки 4 місяці 25 днів, -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в режимі дистанційного судового провадження вказане кримінальне провадження

ВСТАНОВИВ:

1) С олдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом перебуваючи на посаді гранатометника 3 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ), військової частини НОМЕР_1 , та проходячи військову службу, в порушення ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, ст. 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», ст. 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», наказу Міністра оборони України № 359 від 29.06.2005 «Про затвердження Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», перебуваючи на території м. Білозерське Покровського району Донецької області, вчинив злочини за наступних обставинах.

Так, ОСОБА_3 переслідуючи корисливі мотиви та мету незаконного збагачення за рахунок протиправної діяльності проти громадської безпеки, усвідомлюючи наслідки своїх злочинних дій, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, переслідуючи мету протиправного та швидкого особистого збагачення, шляхом незаконного збуту бойових припасів, в період з грудня місяця 2024 року до 25 лютого 2025 року, більш точний час встановити не виявилось можливим, перебуваючи в районі ведення бойових дій під час забезпечення здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на Торецькому напрямку в районі с. Озарянівка Бахмутського району Донецької області, знайшов предмет зовні схожий на вогнепальну зброю автомат Калашникова (АК-74), та будучи особою, яка є військовослужбовцем, знає навички поводження з вогнепальною зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, розуміючи, що знайдений ним предмет є вогнепальною зброєю - 5,45 мм автоматом Калашникова зразка 1974 року (АК-74), і, не маючи передбаченого законом дозволу, вирішив залишити її собі з подальшим продажем, після чого переніс її до місця свого проживання, а саме: будинку АДРЕСА_1 , де зберігав в приміщенні котельної, розташованої на території домоволодіння за вищевказаною адресою, таким чином незаконно, придбав, зберігав та носив вогнепальну зброю з метою подальшого збуту без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи незаконно зберігати вищевказану вогнепальну зброю при собі, ОСОБА_3 18.04.2025 в період часу з 11:20 години до 11:35 години, знаходячись на відкритій ділянці місцевості по вул. Північна, м. Білозерське Покровського району Донецької області, з метою збагачення, діючи умисно, незаконно, за грошові кошти у сумі 27000 грн збув оперативному покупцеві ОСОБА_6 вогнепальну зброю - 5,45 мм автоматом Калашникова зразка 1974 року (АК-74) № НОМЕР_2 , 1989 року випуску. Автомат виготовлений промисловим способом та придатний до стрільби.

2) Крім того, продовжуючи свою кримінальну-протиправну діяльність, ОСОБА_3 , переслідуючи корисливі мотиви та мету незаконного збагачення за рахунок протиправної діяльності проти громадської безпеки, усвідомлюючи наслідки своїх злочинних дій, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, переслідуючи мету протиправного та швидкого особистого збагачення, шляхом незаконного збуту бойових припасів, в період з грудня місяця 2024 року по 25 лютого 2025 року, більш точний час встановити не виявилось можливим, перебуваючи в районі ведення бойових дій під час забезпечення здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на Торецькому напрямку, в районі с. Озарянівка Бахмутського району Донецької області, знайшов предмети зовні схожі на гранати типу Ф-1 з запалами, в кількості 13 одиниць, та, будучи особою, яка є військовослужбовцем і має навички поводження з вогнепальною зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, розуміючи, що знайдені ним предмети є бойовими припасами гранати типу Ф-1, та запалами типу УЗРГМ у кількості 13 одиниць, не маючи передбаченого законом дозволу, вирішив залишити їх собі з подальшим продажем, і в подальшому переніс до місця свого проживання, а саме: будинок АДРЕСА_1 , де зберігав в приміщенні котельної, розташованої на території домоволодіння за вищевказаною адресою, тим самим незаконно носив, придбав та зберігав бойові припаси з метою подальшого збуту без передбаченого законом дозволу. 13.05.2025 в період часу з 15:20 години до 15:35 години, знаходячись на відкритій ділянці місцевості біля вул. Північна в м. Білозерське Покровського району Донецької області, ОСОБА_3 з метою збагачення, діючи умисно, незаконно, за грошові кошти у сумі 13000 грн збув оперативному покупцеві ОСОБА_6 бойові припаси, а саме: корпуси оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 в кількості 13 одиниць, виготовленими промисловим (заводським) способом, які споряджені вибуховою речовиною. Корпус гранати (окремо без запала) до категорії припасів не відноситься. Вибухове спорядження корпусу гранати є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження даних корпусів гранат, вибуховою речовиною групи бризантних (тротил) масою 50-56 грам; засоби підриву (засоби детонування) уніфікованими запалами ручної гранати модернізовані дистанційної дії типу УЗРГМ, UZRGM, УЗРГМ-2 в кількості 13 одиниць, виготовленні промисловим (заводським) способом, які споряджені вибуховою речовиною. Запали типу УЗРГМ, UZRGM, УЗРГМ-2 (окремо без спорядження корпусу гранати) до категорії бойових припасів не відносяться. Вибухове спорядження запалу, є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження детонаторами даного запалу вибуховою речовиною групи ініціюючих та групи бризантних. У конструкційному поєднанні корпуси гранат Ф-1 (13 од.) та запалу типу УЗРГМ, UZRGM, УЗРГМ-2 (13 од.) являються оборонними осколковими ручними гранатами типу Ф-1, вказані гранати відносяться до категорії бойових припасів. Заряд вибухової речовини, яким споряджені корпуси ручної гранати Ф-1 (13 од.) придатний для здійснення вибуху та руйнування корпусу з утворенням характерних осколків, при наявності засобу підриву або при утворенні необхідних для цього умов; запали УЗРГМ, UZRGM, УЗРГМ-2 (13 од.) придатні для здійснення вибуху у якості засобів підриву.

3) Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 в період з грудня місяця 2024 року до 25 лютого 2025 року, більш точний час встановити не виявилось можливим, перебуваючи в районі ведення бойових дій під час забезпечення здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на Торецькому напрямку, село Озарянівка Бахмутського району Донецької області, знайшов предмети зовні схожі на патрони калібру 5,45мм в кількості 253 одиниці, 1 предмет зовні схожий на патрон калібру 9 мм, корпус ручної оборонної-наступальної протипіхотної гранати типу DM51A2 (Handgranate SprengDM51A2) іноземного виробництва, 2 одиниці корпусу ручної-осколкової ручної гранати типу М67 іноземного виробництва, засіб підриву (засіб детонування) запал ручної гранити типу DM82A3, виготовлений промисловим способом, який споряджений вибуховою речовиною, 2 одиниці засобів підриву (засобом детонування) запалами ручної гранати типу М213, виготовлені промисловим способом, які споряджені вибуховою речовиною, та, будучи особою, яка є військовослужбовцем і має навички поводження з вогнепальною зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, розуміючи, що знайдені ним предмети є бойовими припасами, а саме: 253 патрони калібру 5,45мм, які є проміжними патронами зразка 1974 придатними до стрільби, 1 патрон пістолетний калібру 9мм; корпус ручної оборонної-наступальної протипіхотної гранати типу DM51A2 (Handgranate SprengDM51A2) іноземного виробництва, 2 одиниці корпусу ручної-осколкової ручної гранати типу М67 іноземного виробництва, засіб підриву (засіб детонування) запал ручної гранити типу DM82A3, виготовлений промисловим способом, який споряджений вибуховою речовиною, 2 одиниці засобів підриву (засобом детонування) запалами ручної гранати типу М213, виготовлені промисловим способом, які споряджені вибуховою речовиною та зрозумівши, що це бойові припаси, не маючи передбаченого законом дозволу, вирішив залишити їх собі, після чого незаконно переніс до місця тимчасової дислокації військової частини, тим самим почав незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу, та в подальшому, під час перепустки, незаконно переніс вищевказані предмети до місця свого проживання, а саме: будинку АДРЕСА_1 , де став незаконно зберігати в приміщенні котельній, розташованої на території домоволодіння за вищевказаною адресою, таким чином незаконно носив, придбав та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

13.05.2025 в період часу з 17:15 години по 20:00 годину на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра, було проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_3 , в ході якого в приміщенні котельні, розташованої за вищевказаною адресою було виявлено та вилучено: 253 патрони, є 5,45 мм протяжними патронами зразка 1974 року з кулею «ПС», зі сталевим осереддям 252 патрони; з кулею «ПП» підвищеної пробивної здатності 1 патрон, призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї автоматом «АК-74», «АКС-74», «АКС-74У», кулемета «РПК-74», та їх модифікацій, які придатні до стрільби, 1 патрон, є 9-мм пістолетним патроном калібру 9х18ПМ, призначений для стрільби з нарізної вогнепальної зброї пістолетів «ПМ», «АПС», «ФОРТ-12,14», «CZ vz.82/83» та ін, який придатний до стрільби; корпус ручної оборонної-наступальної протипіхотної гранати типу DM51A2 (Handgranate SprengDM51A2) іноземного виробництва виготовленим промисловим (заводським) способом, який споряджено вибуховою речовиною. Корпус гранати DM51A2 (окремо без запалу), до категорії бойових припасів не відноситься. Вибухове спорядження корпусу гранати є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження даних корпусів гранат, вибуховою речовиною групи бризантних (ТЕН) масою 60 грам; 2 одиниці корпусу ручної-осколкової ручної гранати типу М67 іноземного виробництва, виготовленими промисловим (заводським) способом, які споряджені вибуховою речовиною. Корпус гранати М67 (окремо без запалу) до категорії бойових припасів не відноситься. Вибухове спорядження корпусу гранати є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження даних корпусів, вибуховою речовиною групи бризантних типу «В», масою 180-185 грам; засіб підриву (засіб детонування) запал ручної гранити типу DM82A3, виготовлений промисловим (заводським) способом, який споряджений вибуховою речовиною. Запал типу DM82A3 (окремо без спорядженого корпусу гранати) до категорії бойових припасів не відноситься. Вибухове спорядження запалу є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження детонатору даного запалу вибуховою речовиною групи ініціюючих та групи бризантних; 2 одиниці засобів підриву (засобом детонування) запалами ручної гранати типу М213, виготовлені промисловим (заводським) способом, які споряджені вибуховою речовиною. Запал типу М213 (окремо без спорядженого корпусу гранати) до категорії бойових припасів не відноситься. Вибухове спорядження запалу є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження детонатора даного запалу вибуховою речовиною групи ініціюючих та груп бризантних. У конструкційному поєднанні корпус гранати DM51A2 (Handgranate SprengDM51A2) та запал типу DM82A3 являється ручною оборонною-наступальною протипіхотною гранатою типу DM82A3, вказана граната відноситься до категорії бойових припасів. У конструкційному поєднанні корпуси гранат М67 та запали типу М213 являються ручними осколковими гранатами типу М67, вказані гранати відносяться до категорії бойових припасів. Заряд вибухової речовини, яким споряджені корпуси ручних гранат DM51A2 (Handgranate SprengDM51A2), М67 придатний для здійснення вибуху та руйнування корпусу з утворенням характерних осколків, при наявності засобів підриву або при утворенні необхідних для цього умов; запали DM82A3 та М213 придатні для здійснення вибуху у якості засобів підриву. Вищевказані бойові припаси належать ОСОБА_3 , які він незаконно придбав, носив, зберігав без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю і пояснив, що дійсно він з грудня місяця 2024 року до 25 лютого 2025 року знаходився в районі ведення бойових дій на Торецькому напрямку, в районі с. Озарянівка Бахмутського району Донецької області, де виконував свій військовий обов`язок. Під час несення служби в зоні бойових дій, в різні дати, які саме він не пам`ятає, однак у вказаний період, починаючи з грудня 2024 року по 25 лютого 2025 року, він знайшов автомат Калашникова (АК-74), потім гранати Ф-1 із запалами в кількості 13 штук та велику кількість патронів. Всі ці знайдені предмети він за декілька разів переніс до себе додому, а саме: до будинку АДРЕСА_1 , де почав зберігати в приміщенні котельні, яка знаходиться на території домоволодіння. Знайдений ним автомат Калашникова (АК-74) він 18.04.2025 продав ОСОБА_6 за 27000 грн. 13.05.2025 він продав ОСОБА_6 гранати Ф-1 з запалами в кількості 13 одиниць, отримавши від нього грошові кошти в сумі 13000 грн. Інші знайдені бойові припаси, а саме: залишки патронів у великій кількості, гранати та корпуси гранат, він продовжував зберігати за місцем свого проживання до їх виявлення та вилучення працівниками поліції, під час проведення обшуку у нього в домоволодінні. Вогнепальну зброю, бойові припаси він продав чоловіку, якого раніше знав, за вилучені гроші жив, витрачав на необхідні речі для проживання. На цю зброю та припаси, які він знайшов, зібрав та переніс додому, де і зберігав, дозволу не мав, розумів і знав, як військовослужбовець, що це є вогнепальна зброя та бойові припаси. У вчиненому щиро кається, зробив для себе висновки та бажає продовжити захищати Батьківщину, тому просить суворо не карати.

В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєні кримінальні правопорушення, тому суд з урахуванням пропозиції учасників судового провадження сторони обвинувачення та сторони захисту на підставі приписів ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд враховує, що покази обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у скоєні інкримінованих кримінальних правопорушеннях поза всяким розумним сумнівом повністю доведена.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як такі, що виразились у незаконному носінні, зберіганні, придбанні та збуту вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як такі, що виразились у незаконному носінні, зберіганні, придбанні та збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як такі, що виразились у незаконному носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила кримінальні правопорушення, які мають кримінально-правове значення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03) де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним, та має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, які скоєно умисно, і відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше неодноразово судимий та має не зняті, та непогашені у встановленому законом порядку судимості, свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях щиро визнав, не одружений, проходить військову службу за контрактом на посаді гранатометник 3 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має задовільний стан здоров`я, не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб.

Суд відносить щире каяття до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 66 КК України, оскільки обвинувачений визнав свою вину, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею кримінальних правопорушень, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює кримінальні правопорушення, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені і на такі обставини сторона обвинувачення не посилається.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Зокрема, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При призначенні покарання, суд враховує і позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003, відповідно до якої кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Таким чином, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , враховує вищенаведені обставини, дані про його особу, та, виходячи із сукупності зазначених обставин, приходить до висновку, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення і поважати Закон, а тому з метою попередження скоєння ним нових злочинів, вважає за необхідне призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства не уявляється можливим, оскільки судом не встановлено правових підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 з урахуванням приписів ст.ст. 69, 75 КК України, так як встановлені судом обставини даного кримінального провадження свідчать про наявність у ОСОБА_3 стійкої направленості умислу на вчинення кримінальних правопорушень, про небажання ставати на шлях виправлення, бути корисним для суспільства.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

До матеріалів кримінального провадження долучено копію вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.04.2023 та копію вироку Дніпровського апеляційного суду від 17.08.2023.

Відповідно до вироку Дніпровського апеляційного суду від 17.08.2023, вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.04.2023 відносно ОСОБА_3 скасовано в частині призначеного покарання та призначено останньому за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.04.2023 залишено без змін.

Від вказаного покарання ОСОБА_3 звільнено на підставі ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30.05.2024 умовно-достроково для подальшого проходження військової служби на підставі ст. 81-1 КК України, невідбутий строк покарання - 4 роки 4 місяці 25 днів.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком (вирок Дніпровського апеляційного суду від 17.08.2023), відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», треба вважати частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково.

За приписами ч. 3 ст. 81-1 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім злочином.

Крім того, згідно п.п. 7 п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі та була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (ст.ст. 81, 107 КК України) і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочини після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття призначеного за ним покарання, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 81-1 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 17.08.2023, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі.

Вищевказане покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушеннязасад виваженості, воно буде законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) та необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, залишити колишній тримання під вартою в умовах гауптвахти.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України із ОСОБА_3 належить стягнути витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз в загальній сумі 24067,80 гривень.

Питання щодо майна, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді, суд вирішує у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Nokia» модель «301», imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , який був знаряддям злочину, отже відповідає критеріям, визначеним п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, підлягає спеціальній конфіскації, оскільки вказане кримінальне правопорушення відноситься до злочину проти громадської безпеки, а зазначене майно згідно п. 1) ч. 9 ст. 100 КПК України використовувалося як знаряддя вчиненого кримінального правопорушення та зберігає на собі його сліди.

Питання про долю інших речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення воліна строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати покарання, невідбуте обвинуваченим за вироком Дніпровського апеляційного суду від 17.08.2023 та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_3 раніше обраний запобіжний захід тримання під вартою в умовах гауптвахти.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 13 травня 2025 року.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз в загальній сумі 24067 (двадцять чотири тисячі шістдесят сім) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 15.05.2025 на майно, шляхом заборони користування, розпорядження та відчужування а саме: мобільний телефон марки «Nokia» модель «301», imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , котрий вилучений 13.05.2025 в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 - скасувати.

Речові докази (постанови слідчого від 01.05.2025, 13.05.2025, 28.05.2025, 29.05.2025, 29.05.2025, 16.06.2025):

- автомат «АК-74» № НОМЕР_5 , 1989 року, 253 патрони калібру 5,45 мм та 1 патрон калібру 9 мм, 248 патронів, 6 гільз, корпус гранати DM51A2 (Handgranate SprengDM51A2) та запал типу DM82A3, корпуси гранат М67 та запали типу М213, корпус гранати Ф-1 в кількості 13 одиниць та запали типу УЗРГМ в кількості 13 одиниць, 3 марлевих тампони (змиви з рук) знищити;

- мобільний телефон марки «Nokia» модель «301», imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , котрий визнано речовим доказом, примусово безоплатно вилучити у власність держави в порядку спеціальної конфіскації згідно зі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України;

- грошові кошти, номіналом по 200 гривень кожна, серія та номер: ЄВ9723268, ЕЕ5788584, ЗГ6010699, ЕД1528149, АК5168711; 26 банкнот номіналом по 500 гривень кожна, серія та номер: ЄТ8728878, ЕН3682827, ВТ1012302, ЕГ5063061, КВ0261485, ЕУ4194044, ГЛ6047505, ЄМ4275077, ЄУ2507178, ЄС4785760, ЛД9160687, ЛД9160686, ЛД9160693, ЛД9160692, ЛД9160695, ЛД9160694, ЛД9160697, ЛД9160689, ЛД9160696, ЛД9160688, ЛД9160690, ЛД9160691, ЄЛ2170198, ВИ1539716, ВЕ6397691, ХЖ7991998; 1 банкнота номіналом 1000 гривень, серія та номер АС7724306 - повернути Головному Управлінню Національної поліції в Донецькій області.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, а обвинуваченим, який тримаються під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (ч. 7 ст. 376 КПК України).

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1