Справа № 463/5090/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1150/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 1 квітня 2025 року про накладення арешту на майно,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, а саме: транспортний засіб автомобіль марки «MERCEDES-BENZ GLS 400 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який використовує ОСОБА_9 та який 28 березня 2025 року виявлений та вилучений у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ; мобільний телефон ОСОБА_9 марки IPHONE 13, сірого кольору, IMEI: НОМЕР_2 , із сім-картою мобільного оператора НОМЕР_3 ; банківські картки: НОМЕР_4 Укргазбанк; НОМЕР_5 Укргазбанк; НОМЕР_6 Ощадбанк; НОМЕР_7 Укргазбанк; НОМЕР_8 Укргазбанк; НОМЕР_9 Приватбанк; НОМЕР_10 Укргазбанк; НОМЕР_11 Приватбанк; НОМЕР_12 Приватбанк; НОМЕР_13 Мотор банк; ключі від автомобіля «MERCEDES-BENZ GLS 400 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які 28 березня 2025 року були виявлені та вилучені у ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання покликався на те, що слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000391 від 26 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 425 КК України.

Згідно з матеріалами кримінального провадження 7 березня 2023 року між військовою частиною НОМЕР_14 (, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) і ТОВ «Пак-Сервіс 2022» (ЄРДПОУ 45105629) укладено договір №17 щодо закупівлі за державні кошти меду для харчування військовослужбовців. Таким чином, укладено договір на постачання меду у стіках загальною кількістю 9 млн. штук стіків, по 20 гр. кожний стік, по ціні 3,39 грн. за одиницю, на суму 30510000 грн., якість меду згідно договору має відповідати вимогам технічних умов У 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови» (в яких передбачено такі ж самі вимоги по якості як і в ДСТУ 4497:2005). Протягом 2023 року ТОВ «Пак-Сервіс 2022» здійснив поставку визначеної продукції меду до військової частини НОМЕР_14 в 2023 році, а пакування також проводилось упродовж 2023 року. Відповідно до п. 5.3 вищевказаного договору № 17 від 7 березня 2023 року, мед з порушенням вимог до маркування, тари та упаковки, а також товар, що не відповідає вимогам нормативних документів та цьому договору, вважається не поставленим. Відповідно до п. 4.1.4 вищевказаного ДСТУ 4497:2005, за фізико-хімічними показниками мед натуральний повинен відповідати нормам, а саме у тому числі, що наступні показники: масова частка відновлювальних цукрів (до безводної речовини), %, має бути не менше 70,0; масова частка сахарози (до безводної речовини), % не більше 6,0; діастазне число (до безводної речовини), од. Готе, не менше 10,0. Такі ж самі вимоги до якості меду натурального зазначені в технічних умовах 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови», затвердженого Міністром оборони України 2 жовтня 2020 року (1). Так, по відібраним 3-м зразкам у стіках меду з контейнерів військової частини НОМЕР_14 , які були поставлені ТОВ «ПАК СЕРВІС 2022», згідно експертних висновків ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області №000588 д.к./24 від 12 квітня 2024 року, №000587 д.к./24 від 12 квітня 2024 року, №000586 д.к./24 від 12 квітня 2024 року, мед натуральний квітковий масою нетто 20 грам, не відповідає ДСТУ 4497:2005 по показникам фізико-хімічним випробуванням, а саме: масова частка сахарози, де МДР за нормативними документами не більше 6%, а за результатами досліджень показник складає 7,8 %, тобто по ДСТУ не відповідає; діастазне число, од. Готте, де МДР за нормативними документами не менше 10 од. Готе, а за результатами досліджень 1,97, тобто по ДСТУ не відповідає; масова частка відновлювальних сахарів, де МДР за нормативними документами не менше 70 %, а за результатами досліджень 66,6, тобто по ДСТУ не відповідає. Отже, мед, поставлений ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» до військової частини НОМЕР_14 не відповідає по якості вимогам ДСТУ 4497:2005, технічним умовам 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови», а тому згідно п. 5.3 вищевказаного договору № 17 від 7 березня 2023 року мед вважається не поставленим. Закупівля вказаної неякісної продукції меду може свідчити про фальсифікацію виробником і постачальником ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» в особі директора ОСОБА_9 і головним бухгалтером ОСОБА_10 вказаного продовольства меду з подальшим його постачанням, в результаті чого мед втратив якість.

Також постачання з боку ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» в особі директора ОСОБА_9 і головного бухгалтера ОСОБА_10 неякісного меду також свідчить про видання військовослужбовцями лабораторії безпечності харчових продуктів військової частини НОМЕР_15 недостовірних протоколів випробувань, із зазначенням, що мед відповідає вимогам ДСТУ, хоча в дійсності не усі показники ДСТУ перевірялись військовослужбовцями лабораторії військової частини ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в порушення вимог чинного законодавства, в результаті чого до військової частини НОМЕР_14 було поставлено неякісний мед на 30510000 грн. Відповідно п. 3.2.2.5 технічних умов 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови», затвердженого Міністром оборони України 2 жовтня 2020 року (1), мед натуральний повинен відповідати вимогам цієї даних технічних умов Міноборони та виготовлятися згідно з ДСТУ, ГСТУ, СОУ, ТУ У, ТУ виробника або іншої чинної нормативної документації за технологічними інструкціями та рецептурами виробника, затвердженими у встановленому порядку із дотриманням санітарних норм та правил відповідно до вимог чинного законодавства України. Згідно пунктів 3.7.1 і 3.7.2, вищевказаних технічних умов 8010185.001-2001, відбирання проб для контролю якості проводять згідно нормативно-технічної документації на кожен вид продукту. Визначення показників безпечності та якості проводять відповідно до методів контролю нормативно-технічної документації на кожен вид продукту. Згідно п.13 Постанови Кабінету Міністрів України №833 від 14 червня 2002 року «Про затвердження Порядку відбору зразків продукції тваринного, рослинного і біотехнологічного походження для проведення досліджень», при незадовільних результатах дослідження, навіть за одним показником, проводиться повторний відбір зразків з тієї самої партії у подвійній кількості. Результати повторних досліджень є остаточними. Проте, у порушення вимог вищевказаного законодавства, командиром військової частини НОМЕР_15 ОСОБА_11 затверджено протоколи випробувань щодо якості меду 26 травня 2023 року, 7 липня 2023 року, 14 липня 2023 року, 5 серпня 2023 року, 18 серпня 2023 року, начальником відділення хімікотоксилогічного та радіологічного заступником начальника лабораторії безпечності харчових продуктів військової частини НОМЕР_15 ОСОБА_13 затверджено протоколи випробувань щодо якості меду 2 вересня 2023 року; заступником командира військової частини НОМЕР_15 т.в.о. начальником лабораторії безпечності харчових продуктів військової частини НОМЕР_15 ОСОБА_14 затверджено два протоколи випробувань якості меду 18 жовтня 2023 року; начальником лабораторії безпечності харчових продуктів заступником командира військової частини НОМЕР_15 ОСОБА_12 затверджено протоколи випробувань 21 вересня 2023 року та 4 жовтня 2023 року, при цьому повна перевірка щодо якості меду згідно вищевказаного законодавства не проводилась, що може вказувати на недбалість з боку вказаних військовослужбовців і як наслідок поставленням ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» неякісного меду до військової частини, в результаті чого директор і засновник ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» ОСОБА_15 і головний бухгалтер підприємства ОСОБА_10 міг заволодіти грошовими коштами у сумі 30 510 000 грн.

Слідчий зазначав, що з урахуванням викладеного, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2025 року слідчим, перебуваючи на території митного поста «Краковець» Львівської митниці за адресою: Львівська обл., Яворівський район, с. Краковець, вул. Михайла Вербіцького 54 у період з 21 год. 18 хв. 28 березня 2025 року по 01 год. 27 хв. 29 березня 2025 року проведено обшук транспортного засобу автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLS 400 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час якого слідчим було вилучено вказаний транспортний засіб. Окрім того, 28 березня 2025 року у період часу з 20 год. 34 хв. по 21 год. 06. хв. слідчим, перебуваючи на території митного поста «Краковець» Львівської митниці за адресою: Львівська обл., Яворівський район, с. Краковець, вул. Михайла Вербіцького 54 проведено особистий обшук затриманого ОСОБА_9 під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон ОСОБА_9 марки IPHONE 13, сірого кольору, IMEI: НОМЕР_2 , із сім-картою мобільного оператора НОМЕР_3 ; банківські картки: НОМЕР_4 Укргазбанк; НОМЕР_5 Укргазбанк; НОМЕР_6 Ощадбанк; НОМЕР_7 Укргазбанк; НОМЕР_8 Укргазбанк; НОМЕР_9 Приватбанк; НОМЕР_10 Укргазбанк; НОМЕР_11 Приватбанк; НОМЕР_12 Приватбанк; НОМЕР_13 Мотор банк; ключі від автомобіля MERCEDES-BENZ GLS 400 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 29 березня 2025 року слідчим проведено огляд вказаних матеріальних об`єктів, у ході якого встановлено, що вищезазначені матеріальні об`єкти, містять відомості, які можуть бути використанні, як доказ факту та обставин вчиненого злочину, а також отриманні внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, являються речовими доказами у кримінальному провадженні. Того ж дня вказані речі та предмети слідчим визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Таким чином, на даний час органом досудового розслідування за наслідками проведення слідчої дії обшуку встановлено, що вказані документи та речі мають значення речового доказу для кримінального провадження, зберегли на собі його сліди, та є необхідними для проведення у подальшому ряду судових експертиз, встановлення всіх обставин злочину, які мають суттєве значення для повного, всебічного та неупередженого здійснення досудового розслідування та відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню. При цьому вказував, що без накладення арешту на вилучені в ході обшуку документи та речі, що потягне їх повернення, досягнути виконання завдань кримінального провадження буде неможливо, оскільки після з`ясування усіх важливих для кримінального провадження відомостей, останні можуть бути відчужені іншій особі, спотворенні або знищені, що є підставою для звернення до слідчого судді з цим клопотанням. Іншим чином ніж вжиттям цього заходу забезпечення кримінального провадження запобігти відчуженню вилученого майна, неможливо. Підставою для звернення з клопотанням є також необхідність збереження речових доказів. Метою арешту майна є позбавлення права відчуження розпорядження та користування майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є доказом злочину.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 1 квітня 2025 року задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_16

Накладено арешт, шляхом заборони користування та розпорядження, в тому числі відчуження, з метою забезпечення збереження речових доказів на наступне майно:

- транспортний засіб автомобіль марки «MERCEDES-BENZ GLS 400 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який використовує ОСОБА_9 та який 28 березня 2025 року виявлений та вилучений у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ;

- мобільний телефон ОСОБА_9 марки IPHONE 13, сірого кольору, IMEI: НОМЕР_2 , із сім-картою мобільного оператора НОМЕР_3 ; банківські картки: НОМЕР_4 Укргазбанк; НОМЕР_5 Укргазбанк; НОМЕР_6 Ощадбанк; НОМЕР_7 Укргазбанк; НОМЕР_8 Укргазбанк; НОМЕР_9 Приватбанк; НОМЕР_10 Укргазбанк; НОМЕР_11 Приватбанк; НОМЕР_12 Приватбанк; НОМЕР_13 Мотор банк; ключі від автомобіля MERCEDES-BENZ GLS 400 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які 28 березня 2025 року були виявлені та вилучені у ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_9 .

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на транспортний засіб «MERCEDES-BENZ GLS 400 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі від нього, відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_16 в частині накладення арешту на транспортний засіб «MERCEDES-BENZ GLS 400 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі від нього.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та безпідставною, а накладений арешт необґрунтованим.

Наголошує, що власника майна не було повідомлено про час та місце розгляду клопотання про накладення арешту на майно.

Звертає увагу, що автомобіль «MERCEDES-BENZ GLS 400 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі від нього не відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, не містить на собі слідів кримінального правопорушення, не був знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Окрім того, слідчим суддею не вказано, яким саме критеріям речового доказу відповідає дане майно.

Зазначає, що ОСОБА_6 , не має жодного відношення до даного кримінального провадження, також в ухвалі слідчого судді не зазначено, що автомобіль має відношення до кримінального провадження.

Наголошує, що слідчим не обґрунтовано, а слідчим суддею не встановлено необхідності накладення арешту на автомобіль «MERCEDES-BENZ GLS 400 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі від нього.

Повідомляє, що позбавлення ОСОБА_6 транспортного засобу є непомірним втручання у його права.

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалами клопотання встановлено, що підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) ТУ БЕБ у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000016 від 20 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 7 березня 2023 року між військовою частиною НОМЕР_14 (ЄДРПОУ НОМЕР_16 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) і ТОВ «Пак-Сервіс 2022» (ЄРДПОУ 45105629) укладено договір №17 щодо закупівлі за державні кошти меду для харчування військовослужбовців. Таким чином, укладено договір на постачання меду у стіках загальною кількістю 9 млн. штук стіків, по 20 гр. кожний стік, по ціні 3,39 грн. за одиницю, на суму 30510000 грн., якість меду згідно договору має відповідати вимогам технічних умов У 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови» (в яких передбачено такі ж самі вимоги по якості як і в ДСТУ 4497:2005). Протягом 2023 року ТОВ «Пак-Сервіс 2022» здійснив поставку визначеної продукції меду до військової частини НОМЕР_14 в 2023 році, а пакування також проводилось упродовж 2023 року. Відповідно до п. 5.3 вищевказаного договору № 17 від 7 березня 2023 року, мед з порушенням вимог до маркування, тари та упаковки, а також товар, що не відповідає вимогам нормативних документів та цьому договору, вважається не поставленим. Відповідно до п. 4.1.4 вищевказаного ДСТУ 4497:2005, за фізико-хімічними показниками мед натуральний повинен відповідати нормам, а саме у тому числі, що наступні показники: масова частка відновлювальних цукрів (до безводної речовини), %, має бути не менше 70,0; масова частка сахарози (до безводної речовини), % не більше 6,0; діастазне число (до безводної речовини), од. Готе, не менше 10,0. Такі ж самі вимоги до якості меду натурального зазначені в технічних умовах 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови», затвердженого Міністром оборони України 2 жовтня 2020 року (1). Так, по відібраним 3-м зразкам у стіках меду з контейнерів військової частини НОМЕР_14 , які були поставлені ТОВ «ПАК СЕРВІС 2022», згідно експертних висновків ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області №000588 д.к./24 від 12 квітня 2024 року, №000587 д.к./24 від 12 квітня 2024 року, №000586 д.к./24 від 12 квітня 2024 року, мед натуральний квітковий масою нетто 20 грам, не відповідає ДСТУ 4497:2005 по показникам фізико-хімічним випробуванням, а саме: масова частка сахарози, де МДР за нормативними документами не більше 6%, а за результатами досліджень показник складає 7,8 %, тобто по ДСТУ не відповідає; діастазне число, од. Готте, де МДР за нормативними документами не менше 10 од. Готе, а за результатами досліджень 1,97, тобто по ДСТУ не відповідає; масова частка відновлювальних сахарів, де МДР за нормативними документами не менше 70 %, а за результатами досліджень 66,6, тобто по ДСТУ не відповідає. Отже, мед, поставлений ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» до військової частини НОМЕР_14 не відповідає по якості вимогам ДСТУ 4497:2005, технічним умовам 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови», а тому згідно п. 5.3 вищевказаного договору № 17 від 7 березня 2023 року мед вважається не поставленим. Закупівля вказаної неякісної продукції меду може свідчити про фальсифікацію виробником і постачальником ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» в особі директора ОСОБА_9 і головним бухгалтером ОСОБА_10 вказаного продовольства меду з подальшим його постачанням, в результаті чого мед втратив якість.

Також постачання з боку ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» в особі директора ОСОБА_9 і головного бухгалтера ОСОБА_10 неякісного меду також свідчить про видання військовослужбовцями лабораторії безпечності харчових продуктів військової частини НОМЕР_15 недостовірних протоколів випробувань, із зазначенням, що мед відповідає вимогам ДСТУ, хоча в дійсності не усі показники ДСТУ перевірялись військовослужбовцями лабораторії військової частини ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в порушення вимог чинного законодавства, в результаті чого до військової частини НОМЕР_14 було поставлено неякісний мед на 30510000 грн. Відповідно п. 3.2.2.5 технічних умов 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови», затвердженого Міністром оборони України 2 жовтня 2020 року (1), мед натуральний повинен відповідати вимогам цієї даних технічних умов Міноборони та виготовлятися згідно з ДСТУ, ГСТУ, СОУ, ТУ У, ТУ виробника або іншої чинної нормативної документації за технологічними інструкціями та рецептурами виробника, затвердженими у встановленому порядку із дотриманням санітарних норм та правил відповідно до вимог чинного законодавства України. Згідно пунктів 3.7.1 і 3.7.2, вищевказаних технічних умов 8010185.001-2001, відбирання проб для контролю якості проводять згідно нормативно-технічної документації на кожен вид продукту. Визначення показників безпечності та якості проводять відповідно до методів контролю нормативно-технічної документації на кожен вид продукту. Згідно п.13 Постанови Кабінету Міністрів України №833 від 14 червня 2002 року «Про затвердження Порядку відбору зразків продукції тваринного, рослинного і біотехнологічного походження для проведення досліджень», при незадовільних результатах дослідження, навіть за одним показником, проводиться повторний відбір зразків з тієї самої партії у подвійній кількості. Результати повторних досліджень є остаточними. Проте, у порушення вимог вищевказаного законодавства, командиром військової частини НОМЕР_15 ОСОБА_11 затверджено протоколи випробувань щодо якості меду 26 травня 2023 року, 7 липня 2023 року, 14 липня 2023 року, 5 серпня 2023 року, 18 серпня 2023 року, начальником відділення хімікотоксилогічного та радіологічного заступником начальника лабораторії безпечності харчових продуктів військової частини НОМЕР_15 ОСОБА_13 затверджено протоколи випробувань щодо якості меду 2 вересня 2023 року; заступником командира військової частини НОМЕР_15 т.в.о. начальником лабораторії безпечності харчових продуктів військової частини НОМЕР_15 ОСОБА_14 затверджено два протоколи випробувань якості меду 18 жовтня 2023 року; начальником лабораторії безпечності харчових продуктів заступником командира військової частини НОМЕР_15 ОСОБА_12 затверджено протоколи випробувань 21 вересня 2023 року та 4 жовтня 2023 року, при цьому повна перевірка щодо якості меду згідно вищевказаного законодавства не проводилась, що може вказувати на недбалість з боку вказаних військовослужбовців і як наслідок поставленням ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» неякісного меду до військової частини, в результаті чого директор і засновник ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» ОСОБА_15 і головний бухгалтер підприємства ОСОБА_10 міг заволодіти грошовими коштами у сумі 30 510 000 грн.

На підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2025 року слідчим, перебуваючи на території митного поста «Краковець» Львівської митниці за адресою: Львівська обл., Яворівський район, с. Краковець, вул. Михайла Вербіцького, 54 у період з 21 год. 18 хв. 28 березня 2025 року по 01 год. 27 хв. 29 березня 2025 року проведено обшук транспортного засобу автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLS 400 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час якого слідчим було вилучено вказаний транспортний засіб. Окрім того, 28 березня 2025 року у період часу з 20 год. 34 хв. по 21 год. 06. хв. слідчим, перебуваючи на території митного поста «Краковець» Львівської митниці за адресою: Львівська обл., Яворівський район, с. Краковець, вул. Михайла Вербіцького 54 проведено особистий обшук затриманого ОСОБА_9 під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон ОСОБА_9 марки IPHONE 13, сірого кольору, IMEI: НОМЕР_2 , із сім-картою мобільного оператора НОМЕР_3 ; банківські картки: НОМЕР_4 Укргазбанк; НОМЕР_5 Укргазбанк; НОМЕР_6 Ощадбанк; НОМЕР_7 Укргазбанк; НОМЕР_8 Укргазбанк; НОМЕР_9 Приватбанк; НОМЕР_10 Укргазбанк; НОМЕР_11 Приватбанк; НОМЕР_12 Приватбанк; НОМЕР_13 Мотор банк; ключі від автомобіля MERCEDES-BENZ GLS 400 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 29 березня 2025 року слідчим проведено огляд вказаних матеріальних об`єктів.

З протоколу обшуку від 18 березня 2025 року, проведеного на підставі вказаної вище ухвали слідчого судді 29 березня 2025 року в автомобілі «MERCEDES-BENZ GLS 400 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за участі ОСОБА_9 , вбачається, що в ході такого виявлено та вилучено вказаний транспортний засіб автомобіль марки «MERCEDES-BENZ GLS 400 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із наявним у ньому майном.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «MERCEDES-BENZ GLS 400 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте судом встановлено, що транспортний засіб «MERCEDES-BENZ GLS 400 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував в постійному користуванні підозрюваного ОСОБА_9 .

Постановою старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_16 від 29 березня 2025 року вищезазначене майно, вилучене у ході особистого обшуку при затриманні та обшуку, визнане речовими доказами у кримінальному провадженні №0000391 від 26 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425, ч. 5 ст. 191 КК України.

31 березня 2025 року старший слідчий в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_16 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

Перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання старшого слідчого і накладення арешту на майно.

Кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за ознаками 5 ст. 191 та ч. 4 ст. 425 КК України, речі, на які в клопотанні старший слідчий просив накласти арешт, відповідно до постанови старшого слідчого визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні від 29 березня 2025 року. З метою забезпечення збереження речових доказів та необхідністю проведення відповідних експертиз майно повинно бути арештованим незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, тому у слідчого судді було достатньо підстав для накладання арешту на це майно.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч. 6 ст. 173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Таким чином, законодавець встановив обмежені процесуальні строки для розгляду й вирішення питання накладення арешту на тимчасово вилучене майно та пов`язує його з моментом надходження клопотання до суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання, обшук проведений 29 березня 2025 року, клопотання про накладення арешту на вилучене майно було виготовлено 29 березня 2025 роту та надійшло до Личаківського районного суду м. Львова 31 березня 2025 року засобами поштового зв`язку (а.с.275), в перший робочий день після вихідного та розглянуто слідчим суддею в межах сімдесяти двох годин із дня його надходження до суду.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке старший слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Таким чином, арешт майна з підстав, передбачених ч. 2,3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів.

Окрім того, колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми не враховані апелянтами в їх доводах, що вказує на необґрунтованість апеляційних вимог в цій частині.

У ході апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Доводи апелянта, що власника майна не було повідомлено про час та місце розгляду клопотання про накладення арешту на майно, заслуговують на увагу апеляційного суду, однак відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Викладені в апеляційні скарзі доводи про те, що майно не відповідає критеріям речових доказів, та прокурором не доведено необхідність арешту такого майна, є безпідставними, оскільки встановлені фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту обставин вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речового доказу, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Покликання апелянта на те, що ОСОБА_6 , не має жодного відношення до даного кримінального провадження, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки ч. 3 ст. 170 КПК передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи Постановою старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_16 від 29 березня 2025 року автомобіль «MERCEDES-BENZ GLS 400 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі до нього визнано речовим доказом.

Покликання апелянта на те, що накладений арешт є неправомірним втручанням у право власності власників майна не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки при накладенні такого враховано «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав власника майна. Окрім того, накладення арешту на майно не припиняє права власності особи та інших майнових прав, а лише тимчасово обмежує їх.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК).

«Обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» /Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, заява №42310/04).

Використане законодавцем у п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК формулювання «існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості», якщо його порівняти із формулюванням «наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення», яке наведено у ч. 2 ст. 177 КПК, вказує на те, що для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна достатньо, щоб сторона обвинувачення довела не факт повідомлення певній особі про підозру, а лише наявність відомостей, котрі можуть свідчити про сам факт вчинення кримінального правопорушення. Оскільки, на відміну від ч. 2 ст. 177 КПК, у п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК не зазначено про вчинення злочину особою, а лише вказано про його вчинення.

В оскаржуваній ухвалі та клопотанні про накладення арешту на майно, із посиланням на докази, наведено відомості, котрі, на думку колегії суддів, можуть переконати особу, яка не зацікавлена у результатах розгляду цієї справи (об`єктивний спостерігач) у тому, що було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч 4 ст. 425, ч. 5 ст. 191 КК України.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

У ході апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, було враховано наведені в клопотанні старшого детектива правові підстави для арешту, а тому обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Інші доводи апеляційних скарг представників власників майна адвоката ОСОБА_5 не спростовують висновків слідчого судді.

Враховуючи вищезазначене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 1 квітня 2025 року про накладення арешту на майно - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власників майна адвокату ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4