Справа№534/927/25
Провадження №1-кп/534/104/25
В И Р О К ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 20 серпня 2025 року м. Горішні Плавні Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000321 від 22.02.2025 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Нежурене Сватівського району Луганської області, громадянин України, має середньо-спеціальну освіту, не офіційно працює, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не має статусів: учасника АТО, ООС, особи з інвалідністю, ліквідатора аварії на ЧАЕС; невійськовозобов`язаний, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 286 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 22 лютого 2025 приблизно о 18 годині 00 хвилин в темний час доби по сухому асфальтобетонному покриттю вулиці Конституції м. Горішні Плавні Полтавської області, від вул. Добровольського в напрямку вул. Миру, він керував автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 .

В цей же час, поблизу будинку № 22 проїжджу частину вулиці Конституції переходив пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який йшов справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , по нерегульованому пішохідному переході, позначеному дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра».

Рухаючись у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, водій ОСОБА_4 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, порушуючи вимоги п. 18.1. «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано:

п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека,- не надав дорогу неповнолітньому пішоходу ОСОБА_7 , який переходив дорогу по нерегульованому пішохідному переходу, допустив наїзд передньою лівою частиною автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_7 .

Відповідно висновку судово-медичної експертизи № 351 від 21.03.2025 у неповнолітнього ОСОБА_7 виявлено такі тілесні ушкодження: трьох кісточковий переломовивих зі зміщенням та розривом дельтоподібної зв`язки правого гомілково-ступневого суглобу; рана нижньої третини правої гомілки; садна долонь, тулуба, носа. Дані тілесні ушкодження утворилися в один проміжок часу, від ударної дії і ударяння та тертя об тупі, тверді предмети із обмеженою і розповсюджено контактуючою поверхнею, що характерно для утворення їх при дорожньо-транспортній пригоді, у пішохода при ударі виступаючими частинами автомобіля та падінні і ударянні об дорожнє покриття, і за ступенем тяжкості відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеню за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Відповідно висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-25/5581-ІТ від 21.03.2025: в умовах даної події водій автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 , мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль, щоб дати дорогу неповнолітньому пішоходу ОСОБА_7 , який рухався по нерегульованому пішохідному переходу.

В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 , вбачаються невідповідності вимогам п.18.1. Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , якнеобережні дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Окрім того, безпосередньо після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тобто 22.02.2025 о 18:00, керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Конституції у місті Горішні Плавні Полтавської області, водій ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим поставивши його в небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі: не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, не викликав карету швидкої допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив його у небезпеці, зникнувши з місця пригоди, - тим самим порушивши і вимоги п.п. а, б, в, г, ґ, е, д 2.10 Правил дорожнього руху України, де відповідно вказано: 2.10. «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди»,-

з місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди поїхав, залишивши тим самим потерпілого ОСОБА_7 , в небезпечному для життя становищі, тобто в становищі, коли потерпілий внаслідок травм, отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди та свій неповнолітній вік, не міг вжити ефективних заходів до самозбереження.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , якумисні дії, що виразилися в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати йому допомогу, в разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, при цьому не оспорював фактичних обставин та доказів у справі за фактами порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження та залишення останнього без допомоги за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченого ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи, в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів та обмежиться тільки характеризуючими матеріалами.

Також у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 скориставшись правом, передбаченим ст. 63 Конституції України та ст. 18 Кримінального процесуального кодексу України відмовився надавати покази.

У судовому засіданні прокурор просила, суд визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 135 КК - 1 рік обмеження волі; за ч. 1 ст. 286 КК - 1 рік 3 міс обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 1 рік 3 місяці обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком 1 рік. На підставі ст.ст. 75, 76 КК - звільнити від відбування покарання з іспитовим строком - 1 рік.

Долю речових доказів визначити відповідно до ст.100 КПК України, накладені арешти скасувати та речі повернути власникам. Витрати на залучення експерта у кримінальному провадження покласти на обвинуваченого. Цивільний позов до обвинуваченого задовольнити.

Законний представник потерпілого та представник потерпілого погодились з думкою прокурора, просили цивільний позов задовольнити.

Обвинувачений погодився з думкою прокурора, цивільний позов визнав.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття.

Обставини, які обтяжували або пом`якшували покарання, судом не встановлено.

Відповідно до довідки наданої КНП «ЛІЛ м. Горішні Плавні» обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, думку потерпілої сторони, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 286 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування положень статей 69,69-1 КК України суд не вбачає.

Розгляд цивільного позову.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 звернулася до суду із цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_4 , в якому прохає стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_5 інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду в розмірі 17 411,19 грн та моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн.

При вирішенні цивільного позову суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що розмір моральної шкоди, не може бути засобом збагачення, отримання прибутку, винагороди, погашенням певних грошових зобов`язань, виконання договірних зобов`язань тощо особою, якій ця шкода завдана.

Суд дійшов до висновку про те, що за встановлених обставин справи розмір моральної шкоди у грошовому вираженні, зазначений у позові є значно завищеним, не відповідає вимогам розумності і справедливості, цей розмір підлягає зменшенню у двічі.

Розмір матеріальної шкоди, викладений у цивільному позові, відповідає вимогам розумності та справедливості, не є завищеним чи надмірним та є доказаним.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст. 124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 було проведено експертизи, вартість яких становить 8 754 грн. 90 коп.

Питання щодо речових доказів належить вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався і підстави застосування такого заходу забезпечення до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 135 КК України - 1 рік обмеження волі;

-за ч. 1 ст. 286 КК України - 1 рік 2 місяці обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом, строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 1 рік 2 місяці обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом, строком на 2 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання, якщо він протягом одного року строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою: «Зміна прокримінального мислення».

Витрати на залучення експертів в розмірі 8 754 грн. 90 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Позов законного представника потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду в розмірі 17 411,19 грн та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-пластиковий фрагмент помаранчевого кольору (поміщений до сейф-пакету KIV 4114056), пластиковий фрагмент від автомобільного дзеркала заднього виду (поміщений до сейф-пакету PSP 2109278), фрагменти пластикового осипу (поміщені до сейф-пакету KIV 3126471), які зберіганються у кімнаті речових доказів Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул.29 Вересня, 6, м.Кременчук, Полтавська область - після набрання вироком законної сили знищити;

-мобільний телефон Xiaomi Redmi блакитного кольору imei НОМЕР_2 imei2 НОМЕР_3 , із сім-картами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , які належать ОСОБА_4 - повернути власнику як йому належне;

-куртку чорного кольору марки «Base», яка належить ОСОБА_4 повернути власнику як йому належне;

-светр білого кольору марки «Balmsin», та куртку чорного кольору з жовтими вставками марки «Hong La Jiao», які належать ОСОБА_8 - повернути власнику як йому належне;

-мобільний телефон iPhone 15 imei: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 із сім картою НОМЕР_8 , які належать ОСОБА_8 - повернути власнику як йому належне;

-скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від 27.02.2025 справа № 524/2140/25 (провадження № 1-кс/524/510/25) на транспортний засіб, автомобіль марки «Chevrolet Aveo», жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , а знаходиться у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_10 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Після проголошення вироку обвинувачений має право отримати в суді його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, законному представнику потерпілого, потерпілому та його представнику. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.

Суддя ОСОБА_11