справа №176/2/25
провадження №1-кп/176/74/25
В И Р О К

Іменем України

16 травня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Буди Харківської області, громадянина України, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, не маючого інвалідності, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимого, останній раз засудженого вироком Димитровського міського суду Донецької області від 07 жовтня 2019 року за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, 30 вересня 2024 року умовно-достроково звільненого, невідбутий строк 7 місяців 15 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2024 року за №0000590, -

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2024 року приблизно о 03 год. 00 хв., ОСОБА_3 перебував поблизу багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 .

У вказаний час та у вказаному місці, він помітив автомобіль ВАЗ 21043 фіолетового кольору, номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , підійшов до вказаного автомобіля і побачив на задньому сидінні сумку з речами, після чого у обвинуваченого виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_3 діючи умисно, повторно, будучи обізнаним про дію в Україні воєнного стану, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів та маючи на меті викрадення вказаної сумки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використав кухонний ніж як знаряддя вчинення злочину, шляхом взлому замикаючого пристрою, відкрив передні пасажирські двері, таким чином, проник до салону автомобіля.

Після чого, ОСОБА_3 взяв із заднього сидіння вказаного автомобіля сумку в якій знаходились особисті речі, які належать потерпілому ОСОБА_5 , а саме спортивниий костюм кольору хакі, який складається зі штанів та кофти з капюшоном, що застібається з переду на блискавку, розмір 48, MF2007, вартістю 561,72 грн., зарядний пристрій (блок зі шнурком) на 67 W, вартістю 372,55 грн., шкіряний гаманец чорного кольору «Balisa 20-208», вартістю 168,49 грн., машинка для стрижки волосся чорного кольору марки «Maestro-MR-659», без насадок, вартістю 364,00 грн., електрична бритва «VGR V-316», вартістю 684,89 грн., рюкзак червоно-чорного кольору «Onepolar W1988» 28 л., вартістю 1079,95 грн., робочі шкіряні чоботи 42 розміру, вартість яких неможливо встановити, чорні кросівки 42 розміру «Talan» ВА 412, вартістю 171,50 грн., на загальну вартість 3403 грн. 10 коп.

Тримаючи в руках сумку з вказаним майном з місця вчинення злочину ОСОБА_3 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду, відповідно висновку експерта №4093 від 27.11.2024 на суму 3403 грн. 10 коп. (три тисячі чотириста три гривні десять копійок).

Крім того, 13 листопада 2024 року приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння та знаходився поблизу багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 .

У вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_3 помітив автомобіль ВАЗ 21043 фіолетового кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого у ОСОБА_3 виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, ОСОБА_3 підійшов до вказаного транспортного засобу та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи кухонний ніж, відкрив передні пасажирські двері та проник до салону автомобіля, після чого пошкодив дроти запалювання схрестивши їх між собою, таким чином привів двигун автомобіля в дію.

Надалі, ОСОБА_3 , отримавши можливість керувати та здійснювати рух на вказаному транспортному засобі, виїхав на вулицю Героїв України та рухався у напрямку вулиці Олеся Гончара в м. Жовті Води, таким чином, незаконно заволодів транспортним засобом легковим автомобілем марки ВАЗ 21043 фіолетового кольору, номерний знак НОМЕР_1 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 53 272 грн. 00 коп.

Під час судового розгляду обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 13 листопада 2024 року приблизно о 03 год. 00 хв., він, повертався з роботи і на вул. Заводська в місті Жовті Води Кам`янського району Дніпропетровської області, де побачив припаркований автомобіль ВАЗ 21043 фіолетового кольору, номерний знак НОМЕР_1 на передньому сидінні якого перебувала сумка з якимось майном. Дверцята автомобіля були відчинені, тож він відчинивши дверцята викрав сумку, що знаходилась в салоні.

Того ж дня, приблизно о 13 годині знову повертаючись з роботи, на тому ж місці виявив той же транспртний засіб. За допомогою ножа, що носив із собою, перебуваючи в салоні автомобіля, пошкодив дроти запалювання схрестивши їх між собою та привів двигун автомобіля в дію. Після чого на вказаному транспортному засобі він виїхав на вулицю Героїв України, де був запинений працівниками поліції.

Також обвинувачений зазначив, що докази його вини добуті досудовим слідством визнає повністю і не оспорює їх, правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому вказав, що у скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Визнання вини ОСОБА_3 , не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнає свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши наслідки ст.ст. 349, 394 ч. 2 КПК України та з їх згоди, суд, обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних відносно обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, яке ніким не оспорюється, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, обвинувачення висунуте ОСОБА_3 визнається судом повністю доведеним, ніким не оспорюється. У зв`язку із чим, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 :

- за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у сховище, в умовах воєнного стану;

- за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно із вимогами статей 50 та 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненихним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, данні про особу винного, який раніше судимий, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання,виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При цьому, слід зазначити, що суд не визнає як обставину яка обтяжує покарання рецидив злочину за таких підстав.

Згідно ст. 32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального кодексу.

Відповідно ст. 34 КК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Оскільки згідно до ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.

Згідно ч. 4 ст. 67 КК України та п. 19 вказаної постанови Пленуму ВСУ, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч.4 ст. 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів, суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставин, що його обтяжує.

Таким чином, вказівка прокурора на врахування зазначеної обставини, як обтяжуючої при призначенні покарання обвинуваченому є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

У зв`язку з викладеним, враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах частин статей Кримінального кодексу України за якими кваліфіковані його діяння із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України.

Вказаний вид покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідатиме цілям покарання.

Достатніх підстав для застосування статей 69 та 75 КК України суд не вбачає.

Застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд вважає необхідним залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з 27 грудня 2024 року.

Крім того, із ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути процесуальні витрати за проведення:

- судової транспортно-товарознавчої експертизи, згідно висновку експерта №СЕ-19/104-24/46596-АВ від 22.11.2024, у розмірі 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 20 копійок;

- судово-товарознавчої експертизи, згідно висновку експерта №4093 від 27.11.2024, у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 92 копійок.

Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлено.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 174, 349, 368, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 07 жовтня 2019 року, та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці без конфіскації майна.

Застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 27 грудня 2024 року.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення:

- судової транспортно-товарознавчої експертизи, згідно висновку експерта №СЕ-19/104-24/46596-АВ від 22.11.2024, у розмірі 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 20 копійок;

- судово-товарознавчої експертизи, згідно висновку експерта №4093 від 27.11.2024, у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 92 копійок.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2024 року, скасувати.

Автомобіль марки ВАЗ-21043, фіолетового кольору, номерний знак НОМЕР_1 , залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .

Спортивний костюм кольору хакі, який складається зі штанів та кофти з капюшоном, що застібається з переду на блискавку, розмір 48, MF2007; зарядний пристрій (блок зі шнурком) на 67 W; шкіряний гаманець чорного кольору «Balisa 20-208»; машинка для стрижки волосся чорного кольору марки «Maestro-MR-659», без насадок; електрична бритва «VGR V-316», рюкзак червоно-чорного кольору «Onepolar W1988» 28 л., робочі шкіряні чоботи 42 розміру; чорні кросівки 42 розміру «Talan» ВА 412, повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Марлевий тампон, на який зроблено контрольний змив; марлевий тампон, на який зроблено змив з керма автомобіля за допомогою дистильованої води; марлевий тампон, на який зроблено змив з ручки КПП за допомогою дистильованої води; кухонний ніж, знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_6