УХВАЛА

11 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 161/6973/20

провадження № 51-2962 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 12 травня 2025 року стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

встановив:

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду, якою залишено без змін виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у зв`язку з недоведеністю у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання приписів зазначеної статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, прокурор зазначає про незаконність ухвали Рівненського апеляційного суду від 12 травня 2025 року стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. При цьому не наводить таких порушень КПК, які тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваної ухвали на підставі передбаченій ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 405, 412, 413, 419 вказаного Кодексу в їх взаємозв`язку.

Крім того, на обґрунтування доводів касаційної скарги прокурор зазначає, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 05 вересня 2023 року, якою було скасовано ухвалу апеляційного суду, та повторно не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Разом із тим, оскаржуючи недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПК прокурор фактично не погоджується з висновками апеляційного суду та належним чином не аргументує, які конкретно вказівки Верховного Суду не були виконані цим судом, враховуючи зміст постанови касаційного суду.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин необхідно залишити без руху касаційну скаргу, надавши прокурору строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 12 травня 2025 року стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3