Справа № 539/5716/23
Провадження № 1-кп/539/49/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2025 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої - ОСОБА_10
встановив :
В провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні захисником ОСОБА_7 заявилено клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи. На вирішення експертів прохав поставити наступні запитання:
- Чи є ОСОБА_6 здатним до навіювання?
- Якщо так, то може це з огляду на матеріали кримінального провадження впливати на бажання заподіяння шкоди ОСОБА_9 .?
- Чи був підданий (піддався) ОСОБА_6 психічного впливу від негласних агентів?
- Яким був психічний стан ОСОБА_6 на час розмов з негласними агентами, та на час вчинення злочину?
- Чи міг ОСОБА_6 повною мірою усвідомлювати наслідки діяння, а саме замовлення вбивства, чи це могло бути результатом психічного впливу на нього негласними агентами?
- Чи могли дії вчинені ОСОБА_6 вчиненими під впливом навіювання?
Обґрунтовував клопотання тим, що ОСОБА_6 деякий час лікувався, знаходився на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні, більше ніж 10 років страждав на алкоголізм, що було причиною його психічних розладів, галюцинації та інших розладів свідомості. В матеріалах справи містяться докази тривалого лікування ОСОБА_11 , його брат близнюк ОСОБА_12 - на даний час є недієздатною особою у зв`язку з психічним розладом здоров`я та перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та має інвалідність 3 групи по психічному захворюванню. Вважає, що відповідно до пояснень свідків допитаних під час судових засідань та враховуючи загальний характер даного правопорушення є об`єктивна необхідність у проведенні психіатричної експертизи для визначення психічного стану ОСОБА_6 , на час вчинення кримінального правопорушення, а також, чи міг він вчинити інкримінований йому злочин під впливом навіювання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання свого захисника.
Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника ОСОБА_7 про призначення судово-психіатричної експертизи.
Прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про призначення судово-психіатричної експертизи, посилаючись на те, що судом досліджено висновок судово-психіатричної експертизи, в якому повною мірою вирішено питання осудності обвинуваченого.
В судовому засіданні потерпіла та її представник у задоволенні клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи просили відмовити.
Заслухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання, суд дійшов наступного.
Згідно ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Відповідно ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних правах» № 8 від 30 травня 1997 року, судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. Ознаками такої поведінки можуть бути невмотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії особи в момент вчинення протиправного діяння або в процесі провадження у справі, а так само при укладенні цивільно-правової угоди.
В ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлена презумпція психічного здоров`я, а тому кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
З метою встановлення психічного стану ОСОБА_6 проведено судово-психіатричну експертизу №484 від 12.10.2023, згідно висновку якої встановлено, що ОСОБА_6 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством не страждає, а виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, стан стійкої ремісії. ОСОБА_6 в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак недоумства і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності. Наявний у ОСОБА_6 психічний розлад у вигляді психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, стан стійкої ремісії, не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння і не позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. ОСОБА_6 не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру.
Клопотання захисника ОСОБА_7 не містить належного та достатнього обгрунтування щодо доцільності проведення судово-психіатричної експертизи для з`ясування поставлених захисником питань.
Окремо суд зазначає, що посилання захисника про те, що обвинувачений має хворого на психічні захворювання рідного брата не є підставою для призначення судово-психіатричної експертизи.
За таких обставин, судом не встановлено необхідності у проведенні судово-психіатричної експертизи, інших обгрунтованих підстав для призначення такої експертизи стороною захисту не наведено, тому суд дійшов висновку про необґрунтованість вказаного клопотання та відмову у його задоволенні.
Керуючись ст.ст. 242, 372, 376 КПК України, суд, -
ухвалив:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про призначення судово-психіатричної експертизи відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 11.07.2025 року.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3