справа № 164/1232/23
п/с 1-кп/164/41/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року. Селище Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 , його захисника ОСОБА_13 ,

обвинуваченої ОСОБА_14 , її захисника ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селище Маневичі клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000066 від 19 травня 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст.28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурором ОСОБА_16 були подані клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , умотивовані тим, що зазначені особи, діючи в складі злочинної організації, створеної в період з 21 грудня по 28 грудня 2022 року та яка під керівництвом ОСОБА_7 функціонувала до 2 березня 2023 року, організували механізм надходження в ДУ «Маневицька ВК №42» наркотичного засобу. Під час досудового розслідування задокументовано шість епізодів постачання в установу виконання покарань наркотичного засобу, розведеного в продуктах харчування, а в період діяльності злочинної організації зафіксовано три таких випадки. Згідно із висновками експерта у негласно відібраних працівниками правоохоронних органів зразках цих продуктів наявний наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон. Тобто, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , кожен зокрема, обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років із конфіскацією майна, а тому існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, і відносно обвинувачених необхідно продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки лише вказаний запобіжний захід зможе забезпечити їх належну процесуальну поведінку.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав із наведених у ньому підстав, просив задовольнити. Зазначив, що ризики, вказані у клопотанні, передбачені ст. 177 КПК України не відпали, а тому є підстави для продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачені та їх захисники, кожен зокрема, заперечили щодо задоволення клопотань прокурора, вважають їх необґрунтованими, а ризики, вказані у клопотаннях надуманими та такими, що не відповідають дійсності.

Обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що його відібрано як кандидата для проходження військової служби за контрактом і за результатами ВЛК визнано придатним для проходження військової служби, однак прокурором було відмовлено у задоволенні клопотання про звернення до суду з метою скасування чи зміни запобіжного заходу. Таку відмову прокурора вважає неправомірною, тому просив суд при вирішенні клопотання взяти це до уваги та зобов`язати прокурора не перешкоджати його бажанню укласти контракт для проходження військової служби. Доповнив, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні, є надуманими, суперечать ст. 62 Конституції України і практиці ЄСПЛ.

Захисник ОСОБА_11 заперечив клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на більш м`який з огляду на бажання обвинуваченого вступити до лав ЗСУ. Щодо продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також заперечив, просив змінити тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або визначити розмір застави.

Захисник ОСОБА_10 просив змінити його підзахисному ОСОБА_4 запобіжний захід на більш м`який через поганий стан здоров`я та відсутність належного лікування в умовах СІЗО.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, проаналізувавши обставини справи, суд приходить наступного висновку.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 1 квітня 2025 року було продовжено щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30 травня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не встановлює винуватість чи невинуватість обвинувачених у інкримінованих ним злочинах, а межі розгляду клопотання зобов`язують суддю з`ясувати лише наявність достатніх доказів, які виправдовують необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу під час судового розгляду.

Суд враховує, що кримінальне провадження перебуває на стадії дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, тому суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт застосування щодо обвинувачених заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому слід зазначити, що правильність кваліфікації дій обвинуваченої особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню під час розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу, а тому судом дотримано вимоги ст. 62 Конституції України.

Також суд звертає увагу, що стаття 616 КПК України унормовує механізм скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу або зміна запобіжного заходу з інших підстав і визначає, що з таким клопотанням до суду може звернутися виключно прокурор за результатами розгляду відповідного клопотання особи, яка перебуває під вартою.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд звертає увагу на положення ч. 1 ст. 177 КПК, відповідно до яких метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ряду спроб, які визначені у цій нормі як ризики.

Отже, метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення названих ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення обвинуваченим відповідних дій. Із огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим таких спроб. Водночас, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Виходячи саме з такого розуміння положень ч. 1 ст. 177 КПК, суд приходить висновку, що стороною захисту не надано суду доказів, які би підтверджували неможливість тримання під вартою обвинувачених та спростовували ризики, зазначені прокурором у клопотанні, а зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не гарантуватиме виконання покладених на обвинувачених обов`язків та суперечитиме завданням кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 178, 183 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шістдесят днів до 17 липня 2025 року включно, без визначення застави.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на шістдесят днів до 17 липня 2025 року включно, без визначення застави.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на шістдесят днів до 17 липня 2025 року включно, без визначення застави.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на шістдесят днів до 17 липня 2025 року включно, без визначення застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя

Маневицького районного суду ОСОБА_1