УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Володимирського міського суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області, м. Володимира-Волинського, жителя АДРЕСА_1 , працюючого директором ТзОВ «Центр кадастр», з вищою освітою, розлученого, громадянина України, українця, не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000487 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він будучи начальником Управління Держземагенства у Володимир-Волинському районі Волинської області, обіймаючи посаду, пов`язану з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, у період часу в період з 26.11.2013 по 09.12.2013 (більш точної часу досудовим розслідуванням не встановлено), діючи з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, неналежно виконуючи свої службові обов`язки щодо державного нагляду і контролю за використанням земель на території Володимир-Волинського району Волинської області, діючи в порушення вимог статей 15-1, 77, 122, 184, 186-1 Земельного кодексу України, ст. 35 Закону України «Про землеустрій», вимог розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 5245-VI від 6 вересня 2012 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», статей 5, 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 року № 513, та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012, Порядку відчуження земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил і Державної спеціальної служби транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 436 від 22.05.2013, пп. 31 п. 4, пп. 3 п. 6 Положення про Управління (Відділ) Держземагентства у районі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 258 від 10.05.2012, видав та погодив документи, які містять недостовірні вихідні дані для проведення робіт з інвентаризації земель, є складовими технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області, площа 276,4418 га, а також власноручно підписав та скріпив відтиском печатки Управління акти погодження меж земельних ділянок та приймання-передачі поворотних точок проінвентаризованих земельних ділянок :00:001:0001 (площею 17,2867 га), :00:001:0605 (площею 10,3438 га), :00:001:0606 (площею 31,6838 га) та :00:001:0609 (площею 7,2404 га), не відобразивши відомості про наявність суміжних земель, які відносяться до земель оборони, таким чином, виключивши необхідність погодження вказаних актів із представниками Міністерства оборони України, що призвело до віднесення земель оборони, площею 54,2185 га та вартістю 5 396 305,29 грн, до земель запасу сільськогосподарського призначення, передачі їх у розпорядження Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та Устилузької міської ради та подальшого протиправного їх вибуття із розпорядження КЕВ м. Володимир, що в свою чергу, спричинило тяжкі наслідки державним інтересам в розмірі 5 396 305,29 гривень.

Органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 367 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього за ч. 2 ст. 367 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказане клопотання підтримав повністю та просив клопотання задовольнити з підстав викладених у ньому. Пояснив, що підстави звільнення його від кримінальної відповідальності йому зрозумілі. Також розуміє, що закриття кримінального провадження з цих підстав не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав.

Прокурор не заперечив щодо задоволення даного клопотання, оскільки закінчився строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Також не здобуто доказів ухилення обвинуваченого від досудового слідства, а також вчинення ним з 2013 по даний час нових злочинів.

Представник потерпілої особи ОСОБА_5 не заперечила проти задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього за ч. 2 ст. 367 КК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та матеріали надані до нього, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

Пункт 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого п.2 цієї частини.

Разом із тим, у ч. 2 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч. 3 ст. 49 КК України).

Отже, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ст. 49 КК України та за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, мало місце у 2013 році.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України фактично закінчились у 2018 році.

Судом не здобуто доказів щодо ухилення обвинуваченого від досудового слідства чи суду по даній справі у цей період, а також вчинення ним з 2013 по даний час нових злочинів, а відтак перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності у розумінні ст. 49 КК України не зупинявся і не переривався.

Оскільки з часу вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення пройшло більше 11 років, то на час розгляду справи в суді закінчилися строки давності, визначені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, після спливу яких настають наслідки, що передбачають звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Обвинуваченому судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 285 КПК України були роз`яснені суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Також йому роз`яснено судом, що закриття кримінального провадження з цих підстав не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав.

В свою чергу, обвинувачений пояснив, що він цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень дав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого слід задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності, а кримінальне провадження по обвинуваченню за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 284, 372, 376 КПК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, суд,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України закрити, у зв`язку із його звільненням від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Витрати на залучення експерта для проведення комплексної судової земельно-технічної експертизи та судової експертизи з питань землеустрою, судової оціночно-земельної експертизи віднести на рахунок держави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя ОСОБА_1