Справа № 461/4494/24
Провадження № 1-кс/461/2418/25
УХВАЛА

16.04.2025 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :

15.04.2025 до Галицького районного суду м. Львова надійшло клопотання ОСОБА_3 , в якому просить скасувати арешт на майно в частині заборони користування, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.03.2025, а саме на: мобільний телефон Redmi 9C NFC, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім карткою мобільного оператора «Київстар», н.т. НОМЕР_3 ; ноутбук ROG Strix G513IC_G513IC; зарядний пристрій до ноутбука ASUS, модель ADP-200JB, та передати такі на відповідальне зберігання ОСОБА_3 .

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.03.2025 в межах кримінального провадження, внесеного 03.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, було проведено обшук за його місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого він добровільно видав мобільний телефон Redmi 9C NFC, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім карткою мобільного оператора «Київстар», н.т. НОМЕР_3 ; ноутбук ROG Strix G513IC_G513IC; зарядний пристрій до ноутбука ASUS, модель ADP-200JB. Постановою слідчого СВ УСБУ у Львівській області від 13.03.2025 вилучені предмети визнано речовими доказами та, в подальшому, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 17.03.2025 накладено арешт на вищевказані вилучені під час обшуку речі. Зазначає, що він навчається на 2 курсі Інституту деревообробних та комп`ютерних технологій і дизайну Національного лісотехнічного університету України, а вилучений у нього ноутбук він використовував у навчальному процесі для підготовки до занять в вищому навчальному закладі. У випадку задоволення його клопотання та часткового скасування арешту, зобов`язується належним чином їх зберігати та на першу вимогу надати вищезазначені предмети в розпорядження органу досудового розслідування, прокурору чи суду. Враховуючи наведене, просить клопотання задоволити.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання, просив таке задоволити. Додатково зазначив, що вилучений мобільний телефон належить його меншому брату, який навчається в 5 класі, та який потрібний останньому для комунікації з батьками. Ноутбук необхідний йому для написання курсової роботив навчальному закладі.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду від такого не надходило.

Заслухавши пояснення власника майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 03.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Як вбачається із долученого до клопотання протоколу обшуку від 13.03.2025, слідчий слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_5 в період часу з 07 год. 55 хв. до 09 год. 46 хв. 13.03.2025, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, провів обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено, зокрема: мобільний телефон Redmi 9C NFC, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім карткою мобільного оператора «Київстар», н.т. НОМЕР_3 ; ноутбук ROG Strix G513IC_G513IC; зарядний пристрій до ноутбука ASUS, модель ADP-200JB.

Постановою слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 від 13.03.2025 мобільний телефон Redmi 9C NFC, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім карткою мобільного оператора «Київстар», н.т. НОМЕР_3 ; зарядний пристрій до ноутбука ASUS, модель ADP-200JB, визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.03.2025 у справі №461/4494/24, провадження №1-кс/461/1675/25, накладено арешт на майно, яке було вилучене 13.03.2025 в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема: мобільний телефон Redmi 9C NFC, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім карткою мобільного оператора «Київстар», н.т. НОМЕР_3 ; ноутбук ROG Strix G513IC_G513IC; зарядний пристрій до ноутбука ASUS, модель ADP-200JB.

Як вбачається із вказаної ухвали, метою накладення арешту на вищевказане майно є те, що таке майно відповідає критеріям, наведеним у ст.98 КПК України, а саме як засіб вчинення злочину та предмет, який зберіг на собі сліди правопорушення, тобто має значення речових доказів у кримінальному провадженні.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Слідчий суддя враховує, що арешт був накладений 17.03.2025, а відтак, вже пройшов достатній час для проведення необхідних слідчих дій з вказаними мобільним телефоном та ноутбуком.

Окрім цього, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_3 підозри в рамках кримінального провадження, внесеного 03.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137, не оголошено.

Слідчий суддя вважає, що доказове значення у цьому кримінальному провадженні має не сам по собі мобільний телефон та ноутбук, як матеріальні носії інформації, а наявна на них інформація та відомості.

Разом з тим, слідчий в судове засідання не з`явився, жодних доказів наявності на мобільному телефоні та ноутбуці інформації, яка має значення для досудового розслідування, зокрема, протоколу огляду, слідчому судді не надано.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Разом з тим, ОСОБА_3 мобільний телефон та ноутбук в ході проведення обшуку було надано добровільно, та в самому протоколі обшуку від 13.03.2025 містяться відомості про те, що слідчим такі оглянуто.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24.10.1986, серія А, №108. п.52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Доказів, які б спростовували доводи клопотання заявника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з забороною користування, слідчому судді не надано.

Слідчий суддя зауважує, що будь-який тривалий строк утримання вилученого майна має бути об`єктивно виправданий завданнями кримінального провадження та збалансований з правами та інтересами його власника.

При цьому, зі спливом часу виправданість подальшого арешту відповідного технічного пристрою може бути предметом повторної перевірки слідчим суддею у порядку ст.174 КПК України, а тому таке утримання на кожному етапі досудового розслідування має обґрунтовуватись реальною потребою їх утримання і збереження у розпорядженні органу досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя враховує, що положеннями ст.100 КПК України передбачена можливість передання на відповідальне зберігання речових доказів власнику, тому вбачається можливим в подальшому застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, скасувати накладений на нього арешт в частині заборони користування даним майном та передати це майно його власнику на відповідальне зберігання.

Виходячи з наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що обставини, які були враховані при накладені арешту на майно, на даний час частково перестали існувати, а тому слід скасувати арешт на майно в частині заборони користування, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.03.2025, а саме на: мобільний телефон Redmi 9C NFC, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім карткою мобільного оператора «Київстар», н.т. НОМЕР_3 ; ноутбук ROG Strix G513IC_G513IC; зарядний пристрій до ноутбука ASUS, модель ADP-200JB, - та передати такі на відповідальне зберігання ОСОБА_3 .

Слідчий суддя зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 23 січня 2024 року (справа №569/19829/21), ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, тому положення пункту 9 частини 1 статті 309 у їх взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК передбачають право на апеляційне оскарження не лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а також і ухвали про скасування або про відмову у скасуванні арешту майна.

Керуючись ст.ст.2, 7, 98, 100, 131, 132, 170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт на майно в частині заборони користування, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.03.2025, а саме на: мобільний телефон Redmi 9C NFC, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім карткою мобільного оператора «Київстар», н.т. НОМЕР_3 ; ноутбук ROG Strix G513IC_G513IC; зарядний пристрій до ноутбука ASUS, модель ADP-200JB, - та передати такі на відповідальне зберігання ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали складений 18.04.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1