Справа № 454/3371/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/408/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в межах кримінального провадження № 0000738 апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 16.04.2025 року стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Белз Сокальського району, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

встановила:

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 16.04.2025 року повернуто прокурору, для усунення порушень вимог КПК України, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 04.08.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000738, про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України.

Суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору оскільки на переконання суду, в обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч.5 ст.191 КК України та ОСОБА_8 за ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України не в повній мірі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими з посиланням на положення закону про кримінальну відповідальність та не викладене формулювання обвинувачення, не підтверджено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що є порушенням вимог встановлених ч.2 п.5, ч.2 п.7 ст. 291 КПК України.

При цьому суд зазначив, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також розмір шкоди завданої даним кримінальним правопорушенням, які є обов`язковою обставиною в розумінні ст.291 КПК України, не доведені прокурором та спростовано захисником, шляхом долучення рішення Господарських судів №914/1757/22.

Так із змісту рішень господарських судів встановлено, що між ПП Фірма «Спецреммарш» та ДП «Львіввугілля» виник спір у зв`язку із виконанням зобов`язання за договором про закупівлю товару від 07.04.2021 №128, проте постановою від 22.01.2024 Західного апеляційного господарського суду, яка залишена в силі постановою ВС від 14.05.2024, зобов`язано ДП «Львіввугілля» виконати обов`язки за укладеним із ПП Фірма «Спецреммарш» договором про закупівлю товару за результатами відкритих торгів. Виконання вказаного рішення підтверджено актом приймання передачі товару від 08.07.2024 та постановою державного виконавця Сокальського ВДВС від 19.07.2024 про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно суд першої інстанції, з врахуванням викладених обставин невідповідності обвинувального акту, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вимогам ст. 291 КПК України, щодо викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення є не достатніми для правильного розуміння обставин та реалізації права на захист. Наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності не дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

На дану ухвалу суду прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині повернення обвинувального акту та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Апелянт покликається на те, що ухвала винесена з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

При цьому суд, жодним чином не обґрунтував своє рішення в чому саме полягає не повна міра викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

Окрім цього, суд, не досліджуючи жодного доказу у справі зі сторони обвинувачення, на підготовчому судовому засіданні робить категоричний і безпідставний висновок про не підтвердження розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а тому обвинувальний акт нібито не відповідає вимогам п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, хоча норма даної статті вказує про те, що обвинувальний акт має містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який і зазначений стороною обвинувачення в обвинувальному акті. Водночас підтвердити чи спростувати таку шкоду, на думку сторони обвинувачення, можливо лише в ході судового розгляду кримінального провадження за результатами досліджених судом доказів.

На переконання сторони обвинувачення, до процесуальних повноважень суду не входить давати вказівку прокурору про те, яким чином має бути сформульоване обвинувачення та як викладати фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Також позбавлений суд і процесуальної можливості під час підготовчого судового засідання робити висновки щодо достатності чи недостатності викладення обставин на підтвердження вчинення інкримінованих злочинів для доведеності винуватості особи, оскільки такі питання не є предметом підготовчого судового засідання, на вказаній стадій кримінального провадження суд компетентний вирішувати питання, які імперативно визначені ст. 314 КПК України.

Повернення обвинувального акту є правом, а не обов`язком суду, то для повернення обвинувального акту не може бути підставою будь-яка формальна його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити наявність реальних перешкод для призначення судового розгляду.

У п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затвердженні прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Про жодну із вказаних підстав у клопотанні сторони захисту не вказано.

Щодо покликань в клопотанні сторони захисту на недоліки при формулюванні обвинувачення прокурор зазначив, що положеннями ст. 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, в тому числі, подія кримінального правопорушення.

У разі, коли в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, або взагалі суд прийде до висновку про відсутність складу, події злочину, або про недоведеність винуватості обвинувачених, то КПК України передбачає процесуальні рішення, які має прийняти суд у таких випадках.

З метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Тобто, питання про відповідність викладення матеріалу в обвинувальному акті фактичним обставинам справи, про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, не може бути предметом розгляду під час підготовчого судового провадження, оскільки на цій стадії судового провадження суд позбавлений можливості дослідити докази, що стосуються прийнятих процесуальних рішень слідчими та прокурором, які можуть бути досліджені лише під час судового розгляду.

Апелянт наголошує, що обвинувальний акт був переданий до суду ще 09.11.2022, відтак безпідставне повернення судом першої інстанції обвинувального акту, на підставі рішень прийнятих в інших справах у 2024 році, призведе до порушення розумних строків судового провадження.

Адвокат ОСОБА_10 подав на апеляційну скаргу заперечення та просив відмовити у задоволенні апеляційних вимог прокурора та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Представник потерпілої сторони - ДП «Лвіввугілля» - ОСОБА_11 судом апеляційної інстанції була належним чином повідомлений про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції не прибула, але скерувала клопотання про розгляд справи без її участі, оскільки вона перебуває у відпустці.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора ОСОБА_9 , який просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, думку захисника - адвоката ОСОБА_10 , підтриману обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які, кожен окремо, просили залишити без задоволення апеляційні вимоги сторони обвинувачення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

З матеріалів кримінального провадження №0000738 слідує, що до місцевого суду надійшов обвинувальний актпо обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.5 ст.191 КК України та ОСОБА_8 за ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України., оскільки завершено досудове розслідування, надано доступ до матеріалів кримінального провадження, складено та вручено обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування учасникам процесу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України однією з форм закінчення досудового розслідування є звернення до суду з обвинувальним актом.

Отже, при направленні обвинувального акту до суду досудове розслідування по кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 закінчено.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 4 ст.110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам викладеним у статті 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції, задовольнивши клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту, не в повній мірі врахував обставини справи викладені в обвинувальному акті.

Зокрема в резолютивній частині суд першої інстанції взагалі не зазначив про задоволення чи відмову у задоволенні клопотання, а лише повернув обвинувальний акт посилаючись на покликання висловлені стороною захисту в клопотанні.

Нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема ч. 2 ст. 291 КПК України, передбачено, що обвинувальний акт повинен містити у собі найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно з частиною 4 статті 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього кодексу.

Отже, суд може повернути прокурору обвинувальний акт виключно з підстав його невідповідності вимогам статті 291 КПК України, для чого суд має встановити невідповідність такого обвинувального акту положенням цієї статті.

Колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на позицію Верховного Суду висловлену в постанові Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 03.07.2019 в справі № 273/1053/17, за яким кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

З огляду на викладене, можна зробити висновок, що у змісті чи формі обвинувального акту таких недоліків, які унеможливлювали б прийняття законного та обґрунтованого судового рішення за наслідками його розгляду немає.

Окрім цього, необхідно звернути увагу, що в ухвалі судом також вказано, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення а також розмір шкоди завданої даним кримінальним правопорушенням, які є обов`язковою обставиною в розумінні ст.291 КПК України, не доведені прокурором.

Прокурор в апеляційній скарзі зазначив, що зазначені вище обставини не повинні доводитись прокурором на стадії підготовчого судового засідання, а також на цій стадій суд не вправі досліджувати докази зі сторони захисту, зокрема рішення Господарських судів у справі № 914/1757/22, з врахуванням того, що обвинувальний акт був переданий до суду ще 09.11.2022, безпідставне повернення Сокальським районним судом Львівської області обвинувального акту призведе до порушення розумних строків судового провадження.

Згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Враховуючи вищевказане, а також те, що обвинувальний акт був переданий до суду ще 09.11.2022, безпідставне повернення Сокальським районним судом Львівської області обвинувального акту призведе до порушення розумних строків судового провадження, оскільки згідно з ст. 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду.

На переконання колегії суддів, з врахуванням письмових документів наявних в матеріалах справи суд першої інстанції передчасно прийняв рішення про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є підставними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.2 ч.1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині повернення кримінального провадження з обвинувальним актом прокурору з призначенням в цій частині нового розгляду у суді першої інстанції в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу у прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 16.04.2025 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України, щодо повернення прокурору обвинувального акту скасувати в частині повернення обвинувального акту та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в тому ж складі суду.

Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: