Справа № 461/3201/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1161/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб Управління Служби безпеки України у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

з участю скаржника ОСОБА_6 ,

встановила:

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Управління Служби безпеки України у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В мотивах прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що заяву ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення, на виконання затвердженої Генеральним прокурором України Інструкції, було правомірно направлено посадовими особами Управління Служби безпеки України у Львівській області до ГУНП у Львівській області відповідно до підслідності для належного розгляду та встановлення реальності конкретної події злочину, оскільки обставини, на які посилається скаржник в заяві, не належать до компетенції Управління Служби безпеки України у Львівській області. З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга заявника є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою зобов`язати посадову особу Управління Служби безпеки України у Львівській області внести відомості про злочин до ЄРДР за його заявою від 31 березня 2025 року.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що він 31.03.2025 року скерував на адресу Управління Служби безпеки України у Львівській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 332-2 КК України, однак відомості про вказане кримінальне правопорушення до ЄРДР не було внесено. Зазначає, що в заяві про вчинення злочину йдеться про перетин кордону (в`їзд і виїзд) депутатами Червоноградської (Шептицької) міської ради в умовах визначеної законодавством заборони, що підпадає, на думку апелянта, під склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332-2 КК України, а відтак висновок слідчого судді про неналежну підслідність є безпідставним.

Заслухавши доповідача, доводи скаржника, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, дослідивши наведені доводи, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Встановлено, що 17.04.2025 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Управління Служби безпеки України у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 31.03.2025 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 332-2 КК України, по факту незаконного перетину кордону депутатами Червоноградської (Шептицької) міської ради в умовах визначеної законодавством заборони.

На даний час відомості за вказаною заявою не були внесені до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відтак, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КК України передбачено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Отже, фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину, є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Водночас, статтею 216 КПК України визначена підслідність органам досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Так, згідно з ч.1 ст.216 КПК України, слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Разом з тим, як передбачено вимогами ч.2 ст. 216 КПК України, слідчі органи безпеки здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 201, 258-258-6, 265-1, 305, 328, 329, 330, 332-1, 332-2, 333, 334, 359, 422, 435-1, 436, 436-2, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 442-1, 443, 444, 446, 447 Кримінального кодексу України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заява про вчинення кримінального правопорушення фактично стосується виїзду осіб за межі території України, що кваліфікується за ст. 332 КК України, досудове розслідування якого здійснюється органами Національної поліції, в той час як підслідна органами безпеки стаття 332-2 КК України стосується в`їзду на територію України.

Заявник у своїй заяві не наводить жодних відомостей про факти можливого перетинання державного кордону України з метою заподіяння шкоди інтересам держави або особою, якій заборонено в`їзд на територію України, або представниками підрозділів збройних сил чи інших силових відомств держави-агресора у будь-який спосіб поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів, або за документами, що містять недостовірні відомості, які становлять об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого 332-2 КК України.

Водночас, як вбачається з листа начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області від 01.04.2025 року, Управлінням СБ України у Львівській області в межах компетенції розглянуто заяву ОСОБА_6 щодо можливих фактів організації незаконного перетину державного кордону депутатами Шептицької міської ради Львівської області в період 2023-2024 років та повідомлено, що у зверненні відсутні відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, досудове розслідування яких, відповідно до ч. 2 ст. 216 КПК України, здійснюють слідчі органів безпеки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 216 КПК України, розгляд викладених обставин по суті та прийняття рішення знаходяться в межах компетенції слідчих органів Національної поліції, у зв`язку з чим заяву направлено до ГУНП у Львівській області.

Відтак, на переконання суду апеляційної інстанції, заяву ОСОБА_6 правомірно скеровано до ГУНП у Львівській області для організації її розгляду, що спростовує факт допущення бездіяльності посадовими особами Управління Служби безпеки України у Львівській області.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на положення ч.2 ст.214 КПК України, якими визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

Так, відповідно до п.1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, формування Реєстру розпочинається з моменту внесення до нього Реєстратором відповідних відомостей про кримінальне правопорушення, зазначених у заяві чи повідомленні про його вчинення або виявлених ним самостійно з будь-якого джерела.

Водночас, п. 2 Розділу ІІ вказаної інструкції передбачено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Системно-логічний аналіз норм Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, із врахуванням вимог ст.ст. 214, 216, 218 КПК України, свідчить про те, що законодавство не містить заборони органам досудового розслідування скеровувати заяви про вчинення кримінальних правопорушень до інших органів досудового розслідування за належністю для розгляду по суті до початку внесення відомостей до ЄРДР.

Таким чином, на переконання колегії суддів, направлення заяви до відповідного органу задля прийняття рішення за наслідком розгляду такої заяви не суперечить положенням ст. ст. 214, 216, 218 КПК України і вказана обставина спростовує факт допущення заявленої скаржником бездіяльності.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали в апеляційному порядку, не встановлено, а тому оскаржувану ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2025 року слід залишити без змін.

При цьому, колегія суддів роз`яснює, що відмова у задоволенні скарги з вказаних підстав не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Управління Служби безпеки України у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4