Справа № 461/3365/25
Провадження № 1-кс/461/4300/25
У Х В А Л А

Іменем України

10.07.2025 року. м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000028 від 29.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України -

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25.07.2024 року на вилучений в ході проведення обшуку, мобільний телефон марки «Iphone 13» із ІМЕІ: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання заявник покликається на те, що 30.04.2025 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова у справі № 461/3365/25 (провадження №1-кс/461/2739/25) клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівській області, внесене у кримінальному провадженні № 0000028, задоволено в повному обсязі та накладено арешт, зокрема, на мобільний телефон марки "Iphone 13" ОСОБА_4 , який був вилучений 29.04.2025 року в межах розслідування вказаного кримінального провадження під час проведення обшуку в будинку за місцем проживання останнього, що по АДРЕСА_1 . Телефон працівники поліції вилучили попри те, що ОСОБА_4 під час проведення обшуку надав їм можливість оглянути вміст телефону та надав до нього доступ. Рішення про вилучення телефону слідчий мотивував необхідністю ретельного огляду телефону та вивчення його вмісту. згаданий телефон, який 29.04.2025 року був вилучений працівниками поліції під час проведення обшуку в будинку за місцем проживання ОСОБА_4 , не підлягає спеціальній конфіскації та використанню для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Про даний факт слідчий був обізнаний ще під час проведення 29.04.2025 року згаданого обшуку і мав можливість дослідити дане питання в ході розслідування означеного кримінального провадження. Також зазначений телефон не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000028, оскільки не відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України. Адвокат вважає, що на даний момент в подальшому застосуванні вказаного арешту телефону відпала потреба, тому просить клопотання задовольнити.

В судове засідання особа, в інтересах якої подано клопотання ОСОБА_4 не з`явився.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги клопотання підтримав повністю, з мотивів, викладених у такому.

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Скерував на адресу суду заяву, в якій зазначив, що постановою слідчого від 29.04.2025 року вилучений телефон марки "Iphone 13" визнано речовим доказом, оскільки він відповідає критеріям ст.98 КПК України та інформація, яка знаходиться на вказаному телефоні є важливою для органу досудового розслідування. У зв`язку із наведеним просить у задоволенні клопотання відмовити.

Враховуючи передбачені ч.2 ст.174 КПК України, строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя, виходячи з загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності учасників процесу з урахуванням наявних у слідчого судді матеріалів.

Заслухавши думку представника заявника, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього документи, а також клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до такого.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Статтями 7,16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судом встановлено, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 29.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

29.04.2025 у межах вказаного кримінального провадження було обшук у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки « Iphone 13» із ІМЕІ: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 ; грошові кошти у сумі 20 000 (двадцять тисяч) євро, купюрами номіналом по 100 євро кожна, в загальній кількості 200 (двісті) купюр.

Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 29.04.2025 року визнано речі, вилучені в ході проведення обшуку, речовими доказами у кримінальному провадженні №0000028 від 29.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.04.2025 року клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 - задоволено. Накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуків, а саме: грошові кошти у сумі 500 доларів США, купюрами по 100 доларів США, із № LH76307037B, LK44239375C, LB37680801B, LB87698426A, LF07759487D; несправжні (імітаційні) грошові кошти у сумі 8500 доларів США, а саме: 42 купюри номіналом 100 доларів США із № QE04662966A та 43 купюри номіналом 100 доларів США із №QE04662964A; мобільний телефон марки Samsung galaxy a31, із ІМЕІ: НОМЕР_4 та НОМЕР_5 із сім картою № НОМЕР_6 ; автомобіль марки «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_7 , із свідоцтвом про реєстрацію Т/З № НОМЕР_8 та ключем до вказаного автомобіля; мобільний телефон марки Samsung galaxy a12, із ІМЕІ: НОМЕР_9 та НОМЕР_10 із сім картою № НОМЕР_11 . мобільний телефон марки « Iphone 13» із ІМЕІ: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 ; грошові кошти у сумі 20 000 (двадцять тисяч) євро, купюрами номіналом по 100 євро кожна, в загальній кількості 200 (двісті) купюр.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Слідчий суддя зауважує, що при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює наявність підстав для скасування арешту майна, а також оцінює наявність підстав відповідності даного майна критеріям, що встановлені ст. 98 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено право підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження заявити клопотання про скасування арешту майна яке розглядається слідчим суддею або судом під час судового провадження.

В разі якщо підозрюваний, обвинувачений, їх захисники чи законні представники, інші власники або володільці майна, представники юридичної особи, щодо яких здійснюється провадження, доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано та за їх клопотанням ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження арешт майна може бути скасований повністю чи частково.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

З письмових пояснень слідчого вбачається, що на мобільний телефон марки «Iphone 13» із ІМЕІ: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 знаходиться на відповідному огляді та наявна на ньому інформація є дуже важливою для органу досудового розслідування.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на майно на цій стадії досудового розслідування накладено обґрунтовано, оскільки як вбачається з матеріалів клопотання майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, іншого судом не встановлено.

При цьому покликання заявника на те, що накладений арешт є неправомірним втручанням у право власності ОСОБА_4 не знайшло свого підтвердження, оскільки накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що заявником не доведено наявності правових підстав для скасування арешту майна, оскільки арештоване майно є речовим доказом в кримінальному провадженні, а тому в цілях подальшого безперешкодного та своєчасного проведення досудового розслідування, в задоволенні клопотання заявника слід відмовити.

Керуючись ст. 170, 174, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000028 від 29.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 10.07.2025 року

Суддя ОСОБА_1