УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року

м. Київ

справа № 604/1299/24

провадження № 51-2434 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 січня 2025 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 04 червня 2025 року,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені обставини

За вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 січня 2025 року, залишеним без змін ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 04 червня 2025 року, ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 1 ст. 263 КК із застосуванням ст. 69 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_5 шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Суд визнав ОСОБА_5 винуватим в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілої та зберіганні, придбанні, вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

За вироком місцевого суду, 26 серпня 2024 о 08:22 год, ОСОБА_5 перебуваючи на вулиці Б. Хмельницького в селищі Підволочиськ, Підволочиської ТГ Тернопільського району Тернопільської області поблизу магазину «Хата майстра», за адресою вул. Б. Хмельницького, 14, підбіг до знайомої ОСОБА_6 та розпочав із нею словесний конфлікт, в ході якого почав наносити удари руками в ділянку обличчя, ОСОБА_6 в свою чергу намагалася оборонятися, закриваючи обличчя руками, тримати дистанцію між нею та ОСОБА_5 , проте останнього це не зупиняло і він продовжував наносити удари.

Після цього у ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень і він, будучи агресивно налаштованим щодо потерпілої, завдав 9 ударів внутрішньою стороною долоні своїх правої та лівої рук в ділянку голови та обличчя ОСОБА_6 .

Внаслідок умисних, злочинних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому дистального епіфізу (нижнього кінця) лівої променевої кістки, за ступенем тяжкості належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості та супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я. Травми носа у виді багатовідламкового перелому кісток та зовнішніх ушкоджень м`яких тканин (рана носа, синці повік обох очей), що за ступенем тяжкості належить до легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шість днів. Синця лівої привушної ділянки, що за ступенем тяжкості належить до легкого тілесного ушкодження.

Крім того ОСОБА_5 незаконно придбав нарізну вогнепальну зброю та бойові припаси, а саме: 4 наступальні осколкові ручні гранати РГД-5, які є бойовими припасами; гвинтівку системи Мосіна зразка 1891/1930 рр., калібру 7,62 мм (7,62х54 R), яка є нарізною вогнепальною зброєю; 36 бойових патронів калібру 7,62 мм (7,62х54 R) із звичайними кулями, промислового виготовлення до гвинтівок та карабінів системи Мосіна та іншої зброї в якій вони є штатні, які є боєприпасами; 24 бойових патронів калібру 7,62 мм (7,62х54 R) із звичайними кулями, промислового виготовлення до гвинтівок та карабінів системи Мосіна та іншої зброї в якій вони є штатні, які є боєприпасами; 19 патронів калібру 7,62 мм (7,62х39 мм), зразка 1943 р., промислового виготовлення, які є боєприпасами; 180 бойових патронів калібру 5,45 мм (5,45х39 мм) зразка 1974р. із звичайними кулями (7Н6), промислового виготовлення, які є боєприпасами; 16 бойових патронів калібру 5,45 мм (5,45х39 мм) зразка 1974 р. із звичайними кулями (7Н6), промислового виготовлення, які є боєприпасами; 9 патронів калібру 9 мм (9х18 мм) до пістолета Макарова, промислового виготовлення, які є боєприпасами; 14 довгих гвинтівкових, спортивно-мисливських патронів кільцевого запалення калібру 5,6 мм (.22LR), які є боєприпасами; 2 бойових великокаліберних патрони калібру 14,5х114 мм, споряджені бронебійно-запалювальними кулями (Б-32), які є боєприпасами; 1 патрон калібру 5,56х45 мм, заводського виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою, який є боєприпасом; 1 патрон калібру 9 мм (9х19 мм) «Люгер-Парабеллум» до нарізної вогнепальної зброї центрального бою, який є боєприпасом; 1 патрон калібру 5,45 мм (5,45х18 мм) до пістолета «ПСМ», який є боєприпасом.

Надалі, у період з невстановленої досудовим розслідуванням дати до 27 серпня 2024 року, діючи з прямим умислом, протиправно, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання нарізної вогнепальної зброї і бойових припасів, посягаючи на громадську безпеку, незаконно зберігав їх за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Надалі, 27 серпня 2024 року з 14:42 год по 18:00 год, під час проведення обшуку за вказаною адресою працівниками поліції виявлено та вилучено вказані вогнепальну зброю та бойові припаси.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить змінити судові рішення та застосувати до ОСОБА_5 положення ст. 75 КК, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Обґрунтовуючи свою вимогу захисник вказує, що призначене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально є явно несправедливим через суворість. Зауважує, що після вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень ОСОБА_5 нових правопорушень не вчиняв, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має вищу освіту, є пенсіонером, на диспансерних обліках не перебуває, характеризується за місцем проживання виключно позитивно. Проходив військову службу в Збройних Силах України, має інвалідність ІІІ групи. Наявні обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій. Обставини, які обтяжують покарання - відсутні. ОСОБА_5 повністю усвідомив суспільну небезпеку своїх протиправних дій, визнав свою вину, висловив у судовому засіданні щире каяття, вибачився перед потерпілою та висловив жаль з приводу вчинених ним правопорушень. З урахуванням вказаних обставин, захисник вважає що місцевий суд безпідставно відмовив у застосуванні положень ст. 75 КК, своєї позиції належним чином не обґрунтував. Суд апеляційної інстанції на вказане порушення не звернув уваги, фактично узаконивши явно несправедливе покарання. Також захисник зазначає, що на даний час ОСОБА_5 проходить військову службу.

Мотиви Суду

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК та правильності кваліфікації його дій в касаційному порядку не оспорюються.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору виду та міри покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною. Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку, з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з їх урахуванням визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Відповідно до ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Виходячи зі змісту ст. 75 КК застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин кримінального провадження виправлення засудженого є можливим без ізоляції від суспільства.

Місцевий суд керувався наведеними законодавчими положеннями при виборі засудженому заходу примусу та порядку його відбування.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_5 покарання, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, наслідки, що настали - спричинення потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень, вид, морфологічні властивості та локалізацію тілесних ушкоджень, кількість їх нанесення, кількість зброї та бойових припасів до нарізної вогнепальної зброї, гвинтівок та карабінів, які були вилучені під час обшуку, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, водночас перебуває на обліку в лікаря психіатра, проте міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Також, суд взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання - його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність інвалідності ІІІ групи, проходження військової служби за загальною мобілізацією (з 14 серпня 2014 року по 11 вересня 2015 року) на посаді головного сержанта військової розвідки, добровільне відшкодування потерпілій грошових коштів в сумі 45 000 грн, що свідчить про намір примиритись із потерпілою, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що наведені вище пом`якшуючі обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК і дають можливість із застосування положень ст. 69 КК призначити основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої у санкції ч. 1 ст. 263 КК у виді позбавлення волі. Разом із тим, суд, урахувавши фактичні обставини справи та думку потерпілої, котра просила призначити обвинуваченому реальну міру покарання, дійшов висновку про необхідність призначення за ч. 1 ст. 122 КК покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті.

Із застосуванням ст. 70 КК місцевий суд, шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим, призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, зазначивши, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів.

Із позицією місцевого суду щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_5 покарання погодився й апеляційний суд, переглядаючи вирок за апеляційними скаргами сторони захисту в межах, визначених ст. 404 КПК.

Цей суд спростував позицію сторони захисту щодо можливості застосування до ОСОБА_5 положень ст. 75 КК, навівши належні мотиви прийнятого рішення.

Зокрема суд апеляційної інстанції зауважив на суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, який є тяжким, наслідків та характеру допущених порушень зокрема, того що неконтрольований обіг небезпечних предметів приховує в собі високий рівень спричинення шкоди людям та довкіллю, а суспільна небезпека злочинів, пов`язаних з обігом зброї, вибухових пристроїв та бойових припасів обумовлена тенденцією розвитку насильницької озброєної злочинності, вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, окрім того, як вказав суд, заподіяння чоловіком жінці 57 річного віку, багаточисельних уламкових переломів носа та лівої променевої кістки внаслідок нанесення 9 ударів в її голову та обличчя та позиція потерпілої, яка не пробачила обвинуваченому вказаних насильницьких дій, не дають підстав для застосування положень ст. 75 КК.

Таким чином, за конкретних обставин вчинених кримінальних правопорушень та їх наслідків, звільнення винного від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК на переконання апеляційного суду, не сприятиме його виправленню та попередженню вчинення нових злочинів як ним, так й іншими особами.

З такими висновками погоджується й суд касаційної інстанції. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій є обґрунтованими, відповідають вимогам статей 370, 419 КПК та не викликають сумнівів у їх правильності.

Обставини, на які посилається захисник у касаційній скарзі, в повній мірі враховані місцевим судом при призначенні ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 263 КК, зокрема для обґрунтування застосуванням положень ст. 69 КК. Обраний засудженому захід примусу є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Підстав вважати призначене покарання явно несправедливим через суворість Суд не вбачає.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 січня 2025 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 04 червня 2025 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3