Справа № 175/5659/25
Провадження № 1-кп/175/808/25
20 травня 2025 року селище Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області
Колегія суддів Дніпровського районного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 (дистанційно), ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11 (дистанційно),
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Полтава Полтавської області, громадянина України, з базовою вищою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, інспектор взводу № 3 роти № 3 полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», лейтенант поліції, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Прокурор просить призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115 КК України, вважаючи, що дотримані всі вимоги, передбачені ст. 291 КПК України.
Заперечень від учасників судового розгляду проти призначення обвинувального акту до судового розгляду не надійшло.
Заслухавши думку учасників процесу щодо можливості призначення судового розгляду, провівши підготовчі дії, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 2 ст. 316 КПК України судовий розгляд має бути призначено не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення і перешкоди для призначення судового розгляду по даній справі відсутні.
Обвинувальний акт складено у відповідності до ст. 291 КПК України. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Також в підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на те, що під час досудового розслідування до обвинуваченого був застосований такий запобіжний захід, строк якого спливає, тому вважає, що необхідно продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів, оскільки підстави для зміни міри запобіжного заходу відсутні, ризики, які виправдовують утримання обвинуваченого під вартою нікуди не зникли, є реальними та дійсними.
Сторона захисту проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу заперечувала, покликаючись на відсутність вини обвинуваченого, збіг обставин, недоведеність ризику, зокрема ризику втечі, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, вважаючи,що неізоляційні запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки обставини, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_6 відсутні.
Колегія суддів, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про можливість продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, з таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Судом встановлено, що 26 травня 2025 року спливає строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою. Також, в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують утримання обвинуваченого під вартою.
У ст. 178 КПК України передбачений перелік обставин, що враховуються судом при вирішенні питання про запобіжний захід, серед яких вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Зокрема колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя людини, характер та фактичні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, його тяжкість та суспільне значення, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.
І хоча, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
На переконання колегії суддів, ризики, що дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними , що виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Крім цього, колегія суддів також враховує те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, проте, сам по собі факт наявності міцних соціальних звязків, не спростовує висновків суду щодо наявності вищенаведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливості їм запобігти, шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, ці обставини існували і на момент скоєння злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.
Отже, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкість злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, слід продовжити оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам передбаченим п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та не доведено стороною захисту.
Обставини, на які посилається сторона захисту не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки обвинуваченого та надали б можливість застосувати до останнього менш суворий запобіжний захід.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом не встановлено.
Відповідно до частини четвертої статті 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини. Приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується саме у вчиненні такого злочину, підстав для застосування та визначення розміру застави колегія суддів не вбачає.
Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, колегія суддів дійшла висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 має бути продовжений.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 17 червня 2025 року о 14:00 годині в приміщенні суду.
Кримінальне провадження здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.
В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.
Клопотання прокурора про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою ДУ «Дніпровська УВП (№4)» - продовжити терміном на 60 днів, тобто до 18 липня 2025 року включно.
Строк дії ухвали до 18 липня 2025 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, начальнику ДУ «Дніпровська УВП (№4)», для відома.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 20 травня 2025 року. У відповідності до положень ч.2 ст.376, ч.15 ст.615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частини ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3