ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/1894/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 186,
ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Салтівського районного суду м. Харкова від 30 липня 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003666 від 20.10.2023 та кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000122 від 31.01.2021 за частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 1 статті 357, частиною 3 статті 357 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 30 липня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 27.09.2025 включно, раніше визначений розмір застави залишено без змін.

Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 30.07.2025 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що протягом тривалого часу перебуває під вартою. У суду першої інстанції відсутні відомості про те, що ризики, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу, не втратили своєї актуальності.

Звертає увагу, що 31.07.2023 його було звільнено із зали Ленінського районного суду м. Харкова, виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, вчасно з`являвся до суду. Зазначає, що за час розгляду справи у суді його стан здоров`я погіршився, хворіє на гепатит С. Медичні працівники слідчого ізолятора не мають потрібного обладнання та засобів для встановлення правильного діагнозу і призначення дієвого лікування. Представники ДУ «Харківський слідчий ізолятор» не реагують на адвокатські запити та ухвали суду щодо надання йому належної медичної допомоги. Посилається на те, що з 10.04.2025 його було видалено із зали суду, у зв`язку із неналежною поведінкою, чим позбавлено його можливості бути обізнаним із ходом судового провадження. Всі рішення про продовження строку тримання під вартою ухвалюються без урахування думки обвинуваченого, без можливості заявити відвід чи викликати учасників провадження. Суд першої інстанції взагалі не з`ясував мотив злочину, про який зазначено у обвинувальному акті та не перевірив його доказами, оскільки він майно не викрадав, а взяв на збереження, та вранці 20.10.2023 о 08.00 годині повернув. Потерпілий ОСОБА_8 не має претензій до обвинуваченого. Щодо обвинувачення за частиною 2 статті 186 КК України, ОСОБА_6 зазначає, що судом першої інстанції не було допитано експерта.

Від прокурора надійшла заява про розгляд апеляційної скарги обвинуваченого за її відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції врахував тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, та дійшов небезпідставного висновку, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, та вважав, що застосування на даний час до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Колегія суддів, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_6 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та як вбачається зі змісту клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та з матеріалів провадження, ОСОБА_6 був засуджений вироком Керченського міського суду РА Крим 20.06.2008 за частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 184 КК України та на підставі частини1, 4 статті 70 КК України йому було призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. ОСОБА_6 03.03.2017 був звільнений з установи виконання покарань за відбуттям строку покарання.

З довідки про наявність судимостей встановлено, що до ОСОБА_6 в іншому кримінальному провадженні було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 31.07.2023 був змінений на інший більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання. У подальшому ОСОБА_6 був затриманий 20.10.2023 та ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 23.10.2023 до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначення альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. З огляду на дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, за вчинення корисливих злочинів, відбував реальний строк покарання у виді позбавлення волі, після звільнення із установи виконання покарань знову обвинувачується у вчиненні корисливих кримінальних правопорушень, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ризики, встановлені судом першої інстанції продовжують існувати.

Обгрунтованих доказів про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, законних джерел заробітку, осіб на утриманні, місця роботи, постійного місця проживання, які б були достатньою гарантією його належної процесуальної поведінки у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу, суду апеляційної інстанції не надано. З журналу судового засідання від 30.07.2025 вбачається, що судом першої інстанції допитувався свідок ОСОБА_9 , вирішувалося питання щодо встановлення місцезнаходження іншого свідка та про етапування потерпілого ОСОБА_10 для його повторного допиту. Враховуючи, що судовий розгляд триває, наявність встановлених ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України є обгрунтованою, у зв`язку із чим, колегія суддів не встановила підстав для застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу. Щодо заперечення обвинуваченим обставин за фактом крадіжки у потерпілого ОСОБА_8 , то колегія суддів зазначає, що на даному етапі провадження, переглядаючи ухвалу суду в порядку статті 422-1 КПК України, апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення. Оцінку законності отримання доказів стороною обвинувачення, їх достатності та допустимості має надати суд першої інстанції за результатами судового провадження, оцінивши всі докази як окремо так і в їх сукупності.

Доводи обвинуваченого про те, що за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, судом першої інстанції не було допитано експерта, не спростовують висновків суду щодо наявності підстав для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою. Вказаним доводам обвинуваченого може бути надана оцінка судом першої інстанції під час надання оцінки всій сукупності досліджених доказів.

Колегія суддів зауважує, що обвинувачений, який видалений із зали судового засідання на час розгляду, забезпечений правовою допомогою захисника, який також має право заявляти під час судового розгляду клопотання про допит тих чи інших учасників кримінального провадження. Крім того, обвинувачений не позбавлений процесуальної можливості звертатися до суду першої інстанції із письмовими клопотаннями.

Обвинувачений посилається на незадовільний стан здоров`я під час перебування під вартою.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що будь-яких відомостей про неможливість перебування обвинуваченого під вартою через стан здоров`я, надані суду матеріали не містять, не надано таких даних і стороною захисту під час апеляційного розгляду.

Крім того, відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України. Обвинувачений та його захисник не позбавлені процесуальної можливості звертатися до суду із клопотанням про проведення судово-медичної експертизи з метою встановлення у обвинуваченого захворювань, які перешкоджають перебуванню під вартою, і за наявності відповідних висновків, ставити питання про зміну запобіжного заходу. Крім того, сторона захисту має право звертатися з відповідними клопотаннями про забезпечення лікування до адміністрації установи, де він перебуває під вартою, та у випадку відсутності відповідного реагування з боку посадових осіб адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» оскаржувати такі дії чи бездіяльність у встановленому законом порядку. На час апеляційного розгляду, колегії суддів не надано доказів, які б підтверджували неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та неможливість отримання ним належного, необхідного лікування та медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора. Разом з тим, слушними є доводи обвинуваченого щодо тривалого перебування під вартою, у зв`язку із чим слід звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду, передбачених статтею 28 КПК України, з урахуванням тривалого перебування обвинуваченого під вартою.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Салтівського районного суду м. Харкова від 30 липня 2025 року залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду, передбачених статтею 28 КПК України, з урахуванням тривалого перебування обвинуваченого під вартою.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: