СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у порядку ст.174 КПК України у кримінальному провадженні №0000368 від 26.04.2024,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із вищезазначеним клопотанням, у якому просив скасувати арешт майна: ноутбук Apple Mac Book Pro model A2141, serial C02ZV52ZMD6T; мобільний телефон Apple Iphone 14 Pro Max sn DYC34T1JTH, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 липня 2024 року у кримінальному провадженні №0000368 від 26.04.2024.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що ГУ СБУ у м. Києві та Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000368 від 26.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України.

23.07.2024 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва старшим слідчим в ОВС ГСУ СБУ України проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1

29.07.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва накладено арешт на вилучене майно.

Заявник вважає, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки вилучене майно не можуть бути визнані речовими доказами.

Перед початком судового розгляду від слідчого ГУ СБУ у м. Києві та Київській області надійшов лист, відповідно до якого сторона обвинувачення не заперечує проти скасування арешту майна, також просить проводити судовий розгляд за його відсутності.

Від власника майна також надійшла заява про проведення судового розгляду за його відсутністю.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, зазначає наступне.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, які звертаються з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судовим розглядом встановлено, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 липня 2024 року клопотання задоволено та накладено арешт на майно, яке вилучене 23 липня 2024 року під час проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1, а саме: ноутбук Apple Mac Book Pro model A2141, serial C02ZV52ZMD6T, мобільний телефон Apple Iphone 14 Pro Max sn DYC34T1JTH.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя звертає увагу, що з моменту накладення арешту на майно пройшов значний час, стороною обвинувачення не виявлено процесуальну зацікавленість у арештованому майні, слідчий також не заперечував проти скасування арешту майна, отже у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала потреба.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового ріше ння, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Приписи статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Отже, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 липня 2024 року (справа №761/26828/24) у кримінальному провадженні №0000368 від 26.04.2024, на майно, яке вилучене 23 липня 2024 року під час проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук Apple Mac Book Pro model A2141, serial C02ZV52ZMD6T, мобільний телефон Apple Iphone 14 Pro Max sn DYC34T1JTH.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1