Справа № 308/3545/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/211/25, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08.05.2025 включно з визначенням застави - 350 (триста п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1059800 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот) грн, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ужгород, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 04.02.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту в якому він проживає - Закарпатська область м. Ужгород, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та навчання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З клопотання вбачається, що СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000173 від 04.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.01.2025, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), з метою реалізації якого останній умисно взяв у повне користування розрахунковий рахунок, зареєстрований на ФОП ОСОБА_9 № НОМЕР_1 , та яким у подальшому користувався для здійснення своєї злочинної діяльності.

-2-

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, 27.01.2025 ОСОБА_6 , будучи раніше судимим вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.05.2024 за ч. 1 ст. 190 КК України, діючи повторно, за допомогою мобільного пристрою через мережу «Інтернет», використовуючи змінені анкетні данні, через акаунт під назвою « ОСОБА_10 » з прив`язаним номером НОМЕР_2 , знайшов оголошення у групі під назвою «FPV Барахолка UA» в додатку «Telegram» від менеджера ТОВ «Адвенсд Технолоджис», про купівлю комплектуючих для дронів, а саме двигунів та медіаконвертерів. 28.01.2025 о 07 год 38 хв ОСОБА_6 , шляхом листування розпочав діалог з менеджером із закупівель ТОВ «Адвенсд Технолоджис» на ім`я ОСОБА_11 , запропонувавши продати вищевказані комплектуючі за передоплату у 50 % від загальної суми, що становила 426 344 грн, достовірно розуміючи та усвідомлюючи, що жодного відношення до купівлі чи продажу необхідних комплектуючих та наявності самих таких комплектуючих він немає, а лише переслідує мету заволодіння грошовими коштами шляхом здійснення шахрайських дій.

У подальшому, 30.01.2025 менеджер із закупівель ТОВ «Адвенсд Технолоджис», ознайомившись із умовами продажу вищевказаних комплектуючих, будучи переконаною у добросовісності продавця та серйозності намірів останнього щодо продажу комплектуючих, не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_6 , вважаючи та будучи впевненою, що здійснює купівлю 105 шт медіаконвертерів та 420 шт двигунів, здійснила оплату від імені ТОВ «Адвенсд Технолоджис» у сумі 426344 грн на рахунок ФОП « ОСОБА_9 » № НОМЕР_1 , який покупцеві в ході листування попередньо надав ОСОБА_6 , не будучи підприємцем та не маючи у власності вищевказаних комплектуючих.

Після отримання оплати, ОСОБА_6 мав здійснити надсилання товару за реквізитами, вказаними менеджером із закупівель ТОВ «Адвенсд Технолоджис» у найближчий час. Однак, реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_6 перестав виходити на зв`язок та не здійснив пересилання товару, натомість отриманими коштами останній розпорядився на власний розсуд, не маючи наміру пересилати вказаний вище товар потерпілому. Вказаними протиправними діями, ОСОБА_6 завдав ТОВ «Адвенс Технолоджис» в особі представника ОСОБА_12 , матеріального збитку на суму 426344 грн.

12.03.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначила, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням наведеного, а також факту наявності відносно ОСОБА_6 інших кримінальних проваджень, слідчий вважала, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 днів, а у разі визначення застави визначити таку в розмірі 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

-3-

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивувала тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, та існуванням ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також слідчий суддя взяла до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, офіційно не працює, відносно нього наявні інші кримінальні провадження, в одному з яких щодо нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, яку внесено. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначила ОСОБА_6 заставу в розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка на думку слідчого судді є достатньою для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі, захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді від 13.03.2025 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу. Посилається на те, що ризики, які стали підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.02.2025 у кримінальному провадженні № 0000186 від 07.02.2025 за ч. 4 ст. 190 КК України, забезпечені заставою в розмірі 242240 грн, умови якої ОСОБА_6 не порушував, оскільки після звільнення з-під варти 11.03.2025 був доставлений до ТЦК та СП, а 12.03.2025 йому повідомлено про нову підозру за ч. 4 ст. 190 КК України вже у кримінальному провадженні № 0000173 від 04.02.2025 та фактично затримано, що в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_6 обрано запобіжний захід без наявності жодного ризику. Зазначає, що не об`єднання кримінальних проваджень № 0000173 від 04.02.2025 та № 0000186 від 07.02.2025 (у якому визначено та внесено заставу в розмірі 242240 грн) свідчить про створення органом досудового розслідування таких обставин, які спрямовані виключно на тримання ОСОБА_6 під вартою за будь-яких умов, чим грубо порушуються права підозрюваного ОСОБА_6 . Крім того, порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки 13.03.2025 стороні захисту була оголошена лише вступна та резолютивна частина цієї ухвали слідчого судді, а її повний текст вона отримала 28.03.2025.

У доповненні до апеляційної скарги захисник вказує на те, що постановою прокурора Ужгородської окружної прокуратури від 14.04.2025 матеріали досудових розслідувань № 0000173 від 04.02.2025 та № 0000186 від 07.02.2025 об`єднані в одне провадження і йому присвоєно № 0000173 від 04.02.2025. Указане свідчить про те, що у кримінальному провадженню діють два запобіжних заходи - застава в розмірі 242240 грн та тримання під вартою із заставою в розмірі 1059800 грн. Відносно підозрюваного може бути застосовано тільки один запобіжний захід у кримінальному провадженні. Стверджує, що ОСОБА_6 обрано запобіжний захід без наявності жодного ризику, оскільки запобігання ризикам, встановленим при застосуванні щодо нього попереднього запобіжного заходу були забезпечені заставою в розмірі 242240 грн, умови якої ОСОБА_6 не порушував. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого або визначити заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної

-4-

скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Із матеріалів судового провадження убачається, що сторона захисту брала участь у розгляді клопотання та була присутня під час проголошення судового рішення.

Однак, захисник указує на те, що копію повного тексту оскаржуваної ухвали сторона захисту отримала 28.03.2025. Указані твердження не спростовуються матеріалами судового провадження.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18 (провадження № 51-6470 кмо 18), за клопотанням заінтересованих осіб та їхню необізнаність з мотивами прийнятого судом рішення може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили захиснику-адвокату ОСОБА_7 подати апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді у передбачений кримінальним процесуальним законом п`ятиденний строк, а тому, з огляду на приписи ст. 21 та 117 КПК України, з метою недопущення порушення права на захист та доступ до правосуддя, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, визнаються поважними, клопотання про поновлення строку обґрунтованими і таким, що підлягає задоволенню, а пропущений строк поновленню.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися

-5-

від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 04.02.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000173 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

12.03.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 13.03.2025 за клопотанням старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід тримання під вартою на строк до 08.05.2025 та визначено заставу 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1059800 грн.

-6-

29.04.2025 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 4 ст. 190 КК України, зокрема про те, що він підозрюється у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, у великих розмірах.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність слідчим та прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до вимог п. 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як встановила слідчий суддя, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, перебуваючи на волі ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, а саме: протоколом допиту представника потерпілого - ОСОБА_13 від 05.02.2025, платіжною інструкцією № 407 від 30.01.2025; договором купівлі-продажу № 29-01/25-01 від 27.01.2025,

-7-

укладеного між ФОП ОСОБА_14 та ТОВ «АДВЕНДС ТЕХНОЛОДЖИС»; фото таблицею до протоколу допиту представника потерпілого від 05.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 14.02.2025; поясненнями ОСОБА_6 від 07.02.2025; протоколом огляду місця події від 07.02.2025; протоколом огляду предметів від 07.02.2025 - мобільного телефону «IPhone 15» ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 ; рапортом оперуповноваженого 2-го відділу УПК в Закарпатській області ДКП НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_15 .

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування про, що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на цій стадії досудового розслідування доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, його надзвичайну небезпеку для суспільства та наслідки, які настали, а також існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняла до уваги слідчий суддя.

Слідчий суддя, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, у повній мірі дотрималася вимог ст. 194 КПК України, врахувала обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

-8-

Колегія суддів уважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке загрожує підозрюваному в разі доведення його вини, а також дані про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, дають підстави для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

При цьому апеляційний суд, враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому вважає обґрунтованим висновок суду щодо необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_6 на даній стадії кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 обрано запобіжний захід без наявності жодного ризику, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження, оскільки наведені вище обставини беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може вдатися до вчинення дій, спрямованих як на переховування від органу досудового розслідування та суду, так і на незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, вчиненню інших кримінальних правопорушень.

При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також стороною захисту не надано таких доказів, у тому числі про стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 , які б свідчили про неможливість тримання його під вартою.

Окрім того, колегія суддів констатує, що всупереч доводів апеляційної скарги, визначений слідчим суддею підозрюваному розмір застави є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінального правопорушення, а тому

-9-

відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також його високий ступінь суспільної небезпеки, дані про особу підозрюваного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави в розмірі саме 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативи застосованому йому запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав уважати його завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що даний випадок є виключним і застава в розмірах встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У зв`язку з чим, такими, що не впливають на висновки слідчого судді у частині визначення розміру застави та не дають підстав для зменшення такого, апеляційний суд відхиляє і посилання сторони захисту на те, що у ОСОБА_6 на утриманні перебувають бабуся та мати, які є особами з інвалідністю. Надані стороною захисту копії пенсійних посвідчень ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , жодним чином не свідчать про те, що саме ОСОБА_6 здійснює догляд за вказаними особами чи вони перебувають на його утриманні.

Крім того, стороною захисту не надано будь-яких інших доказів, у тому числі про майновий стан підозрюваного, які б давали підстави вважати, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для ОСОБА_6 .

Тому, апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави - 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Твердження сторони захисту про те, що у кримінальному провадженню діють два запобіжних заходи - застава в розмірі 242240 грн та тримання під вартою із заставою в розмірі 1059 800 грн, апеляційний суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані з огляду на те, що строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , у зв`язку з внесенням застави, визначеної ухвалою слідчого судді від 11.02.2025 сплив 03.04.2025.

Із цих підстав, неспроможними визнаються і доводи сторони захисту про те, що відносно підозрюваного може бути застосовано тільки один запобіжний захід у кримінальному провадженні, і що ОСОБА_6 обрано запобіжний захід без наявності жодного ризику, оскільки запобігання ризикам, встановленим при застосуванні щодо нього попереднього запобіжного заходу були забезпечені заставою в розмірі 242240 грн, умови якої ОСОБА_6 не порушував.

Тому, такими, що жодним чином не спростовуються висновків слідчого судді, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що постановою прокурора Ужгородської окружної прокуратури від 14.04.2025 матеріали досудових розслідувань № 0000173 від 04.02.2025 та № 0000186 від 07.02.2025 об`єднані в одне провадження і йому присвоєно № 0000173 від 04.02.2025.

-10-

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги про скасування ухвали слідчого судді та відмову в задоволенні клопотання слідчого, або зменшення розміру застави, задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не надано таких доказів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді та апеляційного суду, і жодних обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2025 щодо ОСОБА_6 .

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2025 щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді