УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 Справа №607/1630/25 Провадження №1-кп/607/1095/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 02 січня 2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Іванівка Херсонської області, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацюючого, інваліда 3 групи загального захворювання, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ст.336 КК України. За змістом обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022, який затверджений Законом України №2105-ІХ від 03.03.2022, на усій території України оголошено загальну мобілізацію на 90 діб, яка неодноразово продовжувалася та триває.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , являючись військовозобов`язаним, відповідно до довідки військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.03.2024 № 1732/14, визнаний придатним до військової служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах, та не мав відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» права на відстрочку від привозу на військову службу за мобілізацією.

Обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, переслідуючи мету ухилитися від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в умовах особливого періоду, в порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неявки за викликом, 12.03.2024 відмовився отримувати бойову повістку для відправки в складі команди до навчального центру військової частини НОМЕР_1 о 06 годині 00 хвилин 18.03.2024 для проходження військової служби у Збройних силах України за призовом під час мобілізації, на особливий період в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ).

Надалі, 18.03.2024 обвинувачений ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки у складі команди до навчального центру військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби у Збройних силах України за призовом під час мобілізації, на особливий період, будучи придатним до військової служби, та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних на те причин, не прибув у визначений у повістці день та час.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового кваліфіковані за ст. 336 КК України, а саме: ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності його підзахисного на підставі ст.48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки та закриття кримінального провадження, оскільки обвинувачений на даний час має відстрочку від проходження військової служби у лавах ЗСУ під час мобілізації, зокрема, останньому присвоєно третю групу інвалідності, що підтверджується наданими в судовому засіданні документами.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника, просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання сторони захисту. Поряд з цим, зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 хворіє з 2007 року, оформлення інвалідності не є обов`язком особи. З врахуванням вказаних обставин, ОСОБА_3 не є суб`єктом інкримінованого йому кримінального правопорушення, перестав бути суспільно небезпечним.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, ознайомившись із наданими матеріалами, доходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ч.1 ст.285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частина 3 ст.288 КПК України встановлює, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 48 КК України передбачено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції приймає до уваги роз`яснення, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, згідно яких в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому слід розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи в суді не перешкоджає застосуванню ст.48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, а саме ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Для встановлення того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилась, необхідно встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення кримінального правопорушення, а й те, в чому саме полягає її зміна на час розгляду справи.

Суд вважає, що наявність у ОСОБА_3 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, як інваліда третьої групи загального захворювання, яка встановлена лише 19.05.2025 по 01.06.2026, не може в даному випадку бути визнано змінами умов життєдіяльності обвинуваченого в розумінні ст.48 КК України, оскільки така обставина не існувала на момент вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та не стала для нього стримуючим фактором, який спонукав би його не вчиняти кримінальне правопорушення.

За матеріалами кримінального провадження вбачається, що вчинення кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_3 інкримінується 18.03.2024. Повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України ОСОБА_3 19.12.2024. Скеровано обвинувальний акт до суду 24.01.2025. Враховуючи дату з моменту встановлення інвалідності, право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ОСОБА_3 набув лише з 19.05.2025, тобто на момент вчинення правопорушення обвинувачений не мав відстрочки, а отримав її більш ніж через рік і два місяці від події, яка йому інкримінується.

Таким чином, суд вважає, що набуття права на відстрочку обвинуваченим ОСОБА_3 19.05.2025 від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у зазначений вище строк, не співвідносяться з вимогами ст.48 КК України.

Окрім цього, судова практика у справах щодо застосування ст.48 КК України, на яку посилалась сторона захисту не є релевантною у даному випадку, виходячи з висновків суду, викладених в ухвалі.

Таким чином, судом не встановлено таких обставин, які б вказували на те, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 втратило суспільну небезпечність, або ж він перестав бути суспільно небезпечним, чи вказували на те, що обвинувачений та обстановка навколо нього зазнала таких змін, що робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного злочину. Доводи сторони захисту на обставини щодо отримання обвинуваченим відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період (з 19.05.2025 по 01.06.2026), не свідчать про зміну обстановки.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження відсутні передбачені законом підстави, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284, 285, 286, 288, 369-372, 376, 395 КПК України, ст.ст.12, 44, 48 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення стосовно неї може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1