Дата документу 07.07.2025 Справа № 335/4741/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/4741/25 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/523/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 07 липня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Неліпине Свалявського району Закарпатської області, який неодружений, має середню освіту, на утриманні неповнолітніх дітей не має, військовослужбовець певної військової частини, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 12 червня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 05 серпня 2025 року включно, з визначенням застави - 10 (десять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що враховуючи обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку про доцільність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого та обрати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Вважає, що обрана міра запобіжного заходу не відповідає вимогам КПК України, не співвідноситься з обґрунтованістю підозри, особою підозрюваного та наявністю ризиків.

Повідомляє, що підозрюваний раніше не судимий, йому інкримінуються вчинення нетяжкого злочину.

Вважає, що органом досудового розслідування штучно створені передумови для застосування до ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу, безпідставно оголошено його розшук, а висновки суду про те, що такі доводи сторони захисту відкидаються через не оскарження постанови про зупинення досудового розслідування, є абсурдними та не ґрунтуються на законі.

Вказує, що 27 травня 2025 року слідчим ухвалено дві постанови: про оголошення розшуку підозрюваного (яка не підлягає оскарженню в порядку ст.303 КПК України) та про зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком, які не були отримані ОСОБА_6 . Слідчому судді вони були надані під час судового засідання, а тому часу сторона захисту не мала для їх оскарження.

Зазначає, що жодної повістки про виклик до слідчого ОСОБА_6 вручено не було. До 24 травня 2025 року (вручення члену сім`ї повідомлення про підозру) ОСОБА_6 не мав ніякого процесуального статусу, а отже і відповідних процесуальних обов`язків.

Зауважує, що відомості про те, що ОСОБА_6 після набуття статусу підозрюваного ухилявся від слідства, матеріали справи не містять.

На думку сторони захисту, всі характеризуючи документи на ОСОБА_6 були зібранні до його повідомлення про підозру.

Посилається на соціальні зв`язки ОСОБА_6 , який все життя проживає в селі Свобода Пологівського (раніше Оріхівського) району разом зі своєю бабусею та тіткою.

Вважає, що до ОСОБА_6 можливо обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий СВ Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням процесуального керівника, звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання посилалася на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, яке полягає в тому, що ОСОБА_6 незаконно заволодів транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н. НОМЕР_1 , чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду розміром 227675,24 грн.

Заслухавши доповідь судді; аргументи підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу у межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, прокурора, слідчого та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, дані про його особу, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом.

Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_11 від 19 травня 2025 року; показаннями свідка ОСОБА_12 від 19 травня 2025 року; показаннями свідка ОСОБА_13 від 20 травня 2025 року; показаннями свідка ОСОБА_14 від 20 травня 2025 року; відомостями з протоколу огляду місця події від 18 травня 2025 року, який проводився на території села Омельник, Пологівського району, Запорізької області; відомостями з протоколу огляду місця події від 18 травня 2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 ; відомостями з протоколу огляду місця події від 18 травня 2025 року від 18 травня 2025 року, за адресою: АДРЕСА_2 ; висновком експерта від 20 травня 2025 року №СЕ-19/108-25/11082-АВ, за результатами транспортно-товарознавчої експертизи та іншими матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про які вказано у клопотанні, а саме ризики того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, то слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі фактично дійшов висновку про те, що ці ризики існують.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя при розгляді клопотання врахував фактичні обставини провадження, те, що підозрюваний ОСОБА_6 є військовослужбовцем, підозрюється у нетяжкому кримінальному правопорушенні, за яке передбачено покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк, останній хоча і не судимий раніше, проте, переховувався від органу досудового розслідування, ухвалою слідчого судді від 30 травня 2025 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою його приводу до суду для розгляду клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, міцних соціальних зв`язків підозрюваний не має, не одружений, на його утримані дітей немає. Також, слідчим суддею враховано вік, майновий стан підозрюваного, відсутність відомостей про незадовільний стан здоров`я останнього.

З огляду на фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення, за яке передбачено покарання у тому числі у виді позбавлення волі, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного та його процесуальну поведінку у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, та про те, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цих ризиків.

Свої висновки слідчий суддя належним чином вмотивував.

У зв`язку з викладеним, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст.177, 178 КПК України.

Вказані висновки слідчого судді підозрюваним і стороною захисту не спростовані з наданням відповідних доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, та ті, що заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, все життя проживає в селі Свобода Пологівського (раніше Оріхівського) району разом зі своєю бабусею і тіткою, йому інкримінуються вчинення нетяжкого злочину, на думку колегії суддів, самі по собі правильність висновків слідчого судді не спростовують, оскільки не зменшують встановлених ризиків.

Перевіряючи доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування безпідставно було оголошено розшук ОСОБА_6 та зупинено досудове розслідування, повідомлення про підозру вручено не ОСОБА_6 , а члену його родини, до 24 травня 2025 року останній не мав ніякого процесуального статусу, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як убачається з матеріалів провадження, 18 травня 2025 року ОСОБА_6 був присутній при огляді місця події за місцем свого проживання, де був виявлений та вилучений автомобіль, що є предметом кримінального правопорушення, надав пояснення щодо обставин вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Згідно з показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є родичами ОСОБА_6 , та проживали з ним за однією адресою, останній наступного дня після огляду місця події - 19 травня 2025 року поїхав до м.Запоріжжя та не повернувся, місце його перебування свідкам не було відомо. Свідок ОСОБА_13 окрім іншого зазначила, що телефон ОСОБА_6 вимкнений, та на її думку, останній десь сховався.

24 травня 2025 року було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Повідомлення здійснюється у порядку, передбаченому главою 11 КПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Відповідно до матеріалів провадження, через тимчасову відсутність ОСОБА_6 за місцем проживання (що об`єктивно підтверджується сукупністю доданих до клопотання доказів, а саме: рапортами оперуповноважених СКП Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області від 21-23 травня 2025 року і показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 від 23 травня 2025 року) повідомлення по підозру було вручено 24 травня 2025 року його тітці - ОСОБА_13 , яка проживала з ОСОБА_6 за однією адресою.

Відповідно до частини першої ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

У зв`язку із відсутністю за місцем мешкання ОСОБА_6 та фактичним його переховуванням від органу досудового розслідування, і тим, що місцезнаходження останнього органу досудового розслідування не було відоме, постановами слідчого СВ Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області від 27 травня 2025 року оголошено розшук ОСОБА_6 і зупинено досудове розслідування.

Таким чином, складення, вручення повідомлення про підозру від 24 травня 2025 року, винесення постанов слідчим про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_6 і зупинення досудового розслідування здійснено відповідно до вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

З огляду на викладене, доводи сторони захисту про те, що жодної повістки про виклик до слідчого ОСОБА_6 вручено не було, не є слушними, оскільки з наявних матеріалів провадження убачається, що після проведеного огляду місця події ОСОБА_6 залишив місце свого проживання та органу досудового розслідування не виявилось за можливе встановити точне місце його перебування, що відображено і у вищевказаній постанові слідчого про оголошення розшуку підозрюваного.

Доводи сторони захисту про відсутність відомостей щодо ухилення ОСОБА_6 від слідства після набуття статусу підозрюваного, не є переконливими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Те, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя зазначив, що доводи сторони захисту про недоцільність оголошення розшуку ОСОБА_6 і зупинення досудового розслідування відкидаються через не оскарження постанов про зупинення досудового розслідування і розшуку (на що звертає увагу захисник в апеляційній скарзі), на думку колегії суддів, правильності висновків слідчого судді про наявність передбачених законом підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не спростовують через наведене вище.

Посилання захисника на те, що всі документи, що характеризують ОСОБА_6 , були зібранні до його повідомлення про підозру, правильності висновків слідчого судді теж не спростовують.

Обставини, на які посилається захисник, не свідчать про порушення вимог кримінального процесуального законодавства з боку органу досудового розслідування.

Щодо твердження сторони захисту про те, що до підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як зазначено вище, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, прокурором доведено.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею перевірялося питання щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з цим, в ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваного іншого ніж тримання під вартою запобіжного заходу.

Вказані висновки слідчого судді стороною захисту не спростовані з наданням відповідних доказів, та з цими висновками погоджується і колегія суддів.

Водночас слідчим суддею при застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою одночасно визначено розмір застави, передбачений п.1 ч.5 ст.182 КПК України, як альтернативного запобіжного заходу.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та заявлені під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції теж не спростовують.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Під час апеляційного розгляду прокурор зазначив, що на цей час досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт 27 червня 2025 року направлено до суду.

Захисник, в свою чергу, повідомив, що підготовче судове засідання призначене на 09 липня 2025 року.

Отже, в подальшому питання щодо запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 має вирішуватися судом першої інстанції у встановленому законом порядку.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Таким чином, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 12 червня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 05 серпня 2025 року включно, з визначенням застави - 10 (десять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп., залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4