Справа № 163/1320/25
Провадження № 1-кс/163/290/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Слідчий суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

дізнавачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області погоджене з прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000111 про арешт майна,

в с т а н о в и в :

Клопотання обґрунтоване тим, що в ЄРДР внесено відомості про те, що невстановлена особа без відповідних дозволів шляхом розорювання та висівання сільськогосподарських культур самовільно зайняла земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером :04:002:0540, площею біля 35 га, що мало місце в селі Рівне Ковельського району Волинської області 13 червня 2025 року.

Під час огляду місця події в селі Рівне Ковельського району Волинської області було виявлено і вилучено трактор колісний МТЗ-80, номерний знак НОМЕР_1 , з приєднаним одноосним причепом, та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 ; селітра загальною вагою 393,7 кг; порожнє оцинковане відро; пластикову каністру із водою ємністю 10 літрів; порожній мішок типу «біг-бег»; дві пластикові ємності з відрізаними горловинами із вмістом у них речовини ззовні схожої на селітру; сліди пальців рук; гіпсовий зліпок.

Дізнавач вважає, що вилучене майно має силу речових доказів, оскільки є предметами і доказами кримінального правопорушення, тому вимагає свого збереження з метою проведення подальших слідчих дій та судових експертиз, а також забезпечення подальшого виконання вироку.

Прокурор ОСОБА_3 та дізнавачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримали.

Представник володільця тимчасово вилученого майна адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки вилучене майно жодного відношення до цього кримінального правопорушення не має.

Під час розгляду клопотання встановлено таке.

По зазначеному в клопотанні факту самовільного зайняття земельної ділянки 14 червня 2025 року в ЄРДР внесено відомості під № 0000111 за ознаками ч.1 ст.1971 КК України, що підтверджено відповідним витягом.

Підставою для реєстрації цих відомостей в ЄРДР слугував рапорт ПОГ СВГ відділення поліції № 1 (м. Любомль) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області від 14 травня 2025 року.

Майно, щодо якого подано клопотання, вилучене під час огляду місця події, що підтверджується відповідним протоколом від 13 червня 2025 року.

Викладені дізнавачем в клопотанні обставини щодо можливого самовільного зайняття земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0540 підтверджуються доданими до матеріалів справи фото-таблицями, письмовими поясненнями ОСОБА_7 , рапортом оперуповноваженого СКП відділення поліції № 1 (м. Любомль) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області від 14 червня 2025 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 14 червня 2025 року.

Власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0540 є Рівненська сільська рада, що стверджено інформацією з Державного земельного кадастру про право власності.

Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду від 23 липня 2024 року на зазначену земельну ділянку накладено арешт.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 власником трактора МТЗ-80, з номерним знаком НОМЕР_1 є ОСОБА_10 .

Зазначений транспортний засіб з причепом та навантаженою селітрою перебуває у користуванні ОСОБА_11 , що вбачається з його письмових пояснень.

Постановою слідчого від 15 липня 2023 року вилучене майно визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України).

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Обґрунтування клопотання щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, правова кваліфікація та предмет доказування, дає обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно, окрім свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, відповідає зазначеним у ст.98 КПК України критеріям, оскільки транспортний засіб з нітратами були виявлені на арештованій земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності сільської ради.

На даній стадії досудового розслідування проведення відповідних процесуальних дій з цим майном матиме важливе значення для розслідування кримінального провадження, зокрема, для встановлення обставин правопорушення та інших об`єктивних даних у кримінальному провадженні.

У зв`язку із цим, клопотання про накладення арешту у цій частині майна є об-ґрунтованим і підставним, тому підлягає задоволенню.

В цей же час, за змістом п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи із встановлених обставин кримінального провадження та положень чинного законодавства України, слідчий суддя вважає необхідним трактор колісний МТЗ-80, номерний знак НОМЕР_1 з приєднаним одноосним причепом повернути володільцю для користування, заборонивши лише його відчуження та розпорядження.

До такого висновку слідчий суддя дійшов з урахуванням п.5 ч.2, ч.4 ст.173 КПК України, оскільки в даному випадку встановлення заборони на користування цим майном буде надмірним обтяженням прав його власника.

Крім цього, дізнавачем в клопотанні не доведено ймовірності знищення, приховування чи спотворення цього майна в разі його залишення у користуванні законного володільця. Огляд даного майна проведено і зафіксовано у відповідних документах.

Разом із цим, дізнавачем в клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведено та слідчим суддею під час його розгляду не встановлено достатніх підстав для арешту вилученого свідоцтва про реєстрацію трактора.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Враховуючи підстави внесеного клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя не вбачає необхідності в арешті вилученого свідоцтва про реєстрацію, оскільки обставини, які передбачається довести/спростувати, достатньо та повно можуть бути перевірені з використанням іншого вилученого у цьому кримінальному провадженні майна.

Таким чином, за результатами клопотання слідчим суддею встановлено підстави для його часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене 13 червня 2025 року під час огляду місця події в селі Римачі Ковельського району Волинської області майно, а саме:

- селітру загальною вагою 393,7 кг, яка знаходиться в семи поліпропіленових мішках та одному мішку типу «біг-бег»;

- порожнє оцинковане відро, пластикову каністру із водою ємністю 10 літрів, порожній мішок типу «біг-бег», дві пластикові ємності з відрізаними горловинами із вмістом у них речовини ззовні схожої на селітру, заборонивши власнику (володільцю) відчужувати, користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Накласти арешт на вилучене 13 червня 2025 року під час огляду місця події в селі Римачі Ковельського району Волинської області майно, а саме:

- трактор колісний МТЗ-80, номерний знак НОМЕР_1 з приєднаним одноосним причепом, заборонивши власнику (володільцю) відчужувати та розпоряджатися вказаним майном.

Відмова в накладенні арешту в частині користування тимчасово вилученим трактором з причепом є підставою для його негайного повернення власнику чи особі, у якої воно вилучене.

У задоволенні клопотання про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (трактору колісного МТЗ-80, номерний знак НОМЕР_3 ), відмовити.

Відмова в накладенні арешту на це майно є підставою для його повернення законному власнику (володільцю).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде проголошений о 14:00 годині 24 червня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1