ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/502/25 Справа № 712/9034/23 Категорія: ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 111 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000297 від 10.08.2023, яке здійснюється у порядку спеціального судового провадження, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2025 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Калинове Алчевського району Луганської області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий на тимчасово окупованій території України, несудимий,

засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 258-3 КК України на 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, належного йому на праві власності;

- ч. 2 ст. 111 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, належного йому на праві власності.

Остаточне покарання ОСОБА_9 призначено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, належного йому на праві власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 вирішено рахувати з моменту його затримання, а виконання вироку в цій частині покладено на Управління Служби безпеки України в Черкаській області.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 2868 грн.

У с т а н о в и л а :

За цим вироком ОСОБА_9 визнаний винуватим та засуджений за участь у терористичній організації, сприяння її діяльності, а також державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територійльній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а саме: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту та надання іноземній державі або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, за таких обставин.

У травні 2014 року у м. Луганську утворено так звану «Луганська народна республіка» (далі «ЛНР»), яка, відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», є терористичною організацією, учасники якої на території України займаються вчиненням актів тероризму, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Основною метою діяльності вказаної терористичної організації є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом створення незаконного державного утворення «ЛНР».

Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входять до складу вказаних блоків.

При цьому на керівників та учасників силового блоку покладається забезпечення стійкості терористичної організації шляхом чинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України. У свою чергу представники політичного блоку організовують збір та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їхньої діяльності, чим також забезпечується існування вказаної терористичної організації.

Терористична організація «ЛНР» має стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Так, на учасників політичного блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки:

- створення так званих органів державної влади «ЛНР» та організація їх діяльності;

- видача нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «ЛНР»;

- організація та проведення незаконного референдуму на території Донецької області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «ДНР»;

- проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності терористичної організації «ЛНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

- налагодження взаємодії з незаконним державним утворенням «ЛНР» та її лідерами з метою координації дій, спрямованих на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам та Збройним Силам України;

- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітацій, висвітлення діяльності «ЛНР», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам бойового блоку «ЛНР» для забезпечення їх протиправної діяльності;

- забезпечення учасників «ЛНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На учасників силового блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки:

- систематична організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції;

- з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними Силами України, організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «ЛНР», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями;

- створення не передбачених законом збройних формувань та участь у їх діяльності;

- вербування нових учасників до складу силового блоку «ЛНР» та керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Луганської області;

- скоєння терористичних актів та диверсій на території України;

- захоплення зброї чи заволодіння у інший спосіб боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності;

- викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;

- силова підтримка учасників політичного блоку при проведенні незаконного референдуму на території Луганської області про визнання суверенітету незаконного державного утворення ЛНР, а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд;

- організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації.

Ураховуючи викладене, так звана «ЛНР» є стійким об`єднанням невизначеної кількості осіб (більше трьох), яка створена з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому відповідно до абз. 22 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією.

07.04.2014 за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.

Через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України виконуючий обов`язки Президента України Указом від 14.04.2014 за № 405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну антитерористичну операцію (далі - АТО) із залученням Збройних Сил України (далі ЗС України) та інших військових формувань.

30.04.2018 Президент України як Верховний Головнокомандувач Збройних Сил України Указом № 116/2018 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30.04.2018 «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях», яким вводиться в дію рішення Ради національної безпеки і оборони про зміну формату широкомасштабної антитерористичної операції, яка була запроваджена у 2014 році.

Того ж дня, тобто 30.04.2018 Президент України як Верховний Головнокомандувач Збройних Сил України підписав наказ «Про початок операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей», згідно якого з 14 год 00 хв 30.04.2018 розпочалась операція Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Об`єднаних сил.

З травня 2014 року по 24.02.2022 учасниками терористичної організацій «ЛНР», реалізуючи злочинний умисел представників влади рф і зс рф щодо досягнення зазначених завдань, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади і місцевого самоврядування, зокрема, щодо визнання легітимності діяльності «ЛНР» та влади її керівників, здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Луганської області, акти застосування збройної сили проти держави України, чиниться збройний опір правоохоронним органам України, військовослужбовцям ЗС України і іншим представникам сил АТО (до 30.04.2018) та ООС (з 14 год 00 хв 30.04.2018) у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.

Як наслідок, під контролем терористичної організації «ЛНР» опинилась частина території Луганської області, визначена Постановою ВР України № 254-VІІІ від 17.03.2015 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», Постанови ВР України № 252-VІІІ від 17.03.2015 «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», та Закону України від 15.04.2014 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Численні злочини, вчинені представниками терористичної організації «ЛНР» або з їх участю, визнані у зверненнях ВР України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «ЛНР» терористичною організацією. Зокрема, у зверненні ВР України до ООН, Європейського парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи (далі за текстом - ПАРЄ), Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї Організації з безпеки і співробітництва в Європі, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання РФ державою-агресором, затвердженому Постановою ВР України від 27.01.2015 за № 129-VІІІ, та Зверненні до Європейського Парламенту, ПАРЄ, національних парламентів держав-членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою ВР України від 14.01.2015 за № 106-VІІІ, Постанові ВР України «Про Заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму» від 22.07.2014 за № 1597-VIІ, Постанові ВР України «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21.04.2015 за № 337-VІІІ, Постанові ВР України «Про Заяву Верховної Ради «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22.07.2014 за № 1596-VІІ, Постанові ВР України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ЛНР» та «ДНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 за № 145-VІІІ.

З метою досягнення своїх злочинних цілей, організаторами вказаної терористичної організації, в населених пунктах Луганської області, створені незаконні збройні формування, до складу яких на постійній основі залучаються місцеві мешканці та громадяни іноземних держав.

У серпні 2020 року (більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено) у громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був обізнаний про незаконність дій збройних підрозділів та політичного керівництва самопроголошеної «ЛНР», спрямованих на нанесення шкоди державній безпеці України та здійснення терористичної діяльності, виник злочинний умисел, направлений на участь в діяльності силового блоку вказаної терористичної організації.

Так ОСОБА_9 , будучи радикально налаштованою особою, прихильником протиправної діяльності «ЛНР», діючи з мотивів несприйняття чинної влади в Україні та з корисливих мотивів, переслідуючи мету заподіяння шкоди інтересам України, а саме прийняття участі в бойових діях у складі незаконних збройних формувань терористичної організації «ЛНР», усвідомлюючи той факт, що діяльність вказаної терористичної організації незаконна і спрямована на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, у серпні 2020 року (більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено) у м. Кадіївка (Стаханов) Алчевського району Луганської області, яке є тимчасово окупованою територією України, добровільно вступив до силового блоку терористичної організації «ЛНР». При цьому, ОСОБА_9 усвідомлював, що для досягнення злочинної мети, яку переслідує «ЛНР», йому як члену цієї організації, доведеться чинити збройний опір законним діям працівників правоохоронних органів України та військовослужбовців ЗС України, які спрямовані на припинення протиправної діяльності вищевказаної терористичної організації.

З серпня 2020 року, більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено, після вступу до рядів силового блоку терористичної організації «ЛНР», ОСОБА_9 направлено на військову службу до одного із бойових підрозділів вказаної організації, а саме т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_1 омсп, в/ч НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

З серпня 2020 року, більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 призначено на невстановлену в ході досудового розслідування посаду т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_1 омсп, в/ч НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

У подальшому, у період з серпня 2020 року по кінець 2021 року, більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 зі зброєю в руках приймав безпосередню участь у силовому опорі правоохоронним органам України, військовослужбовцям ЗС України і іншим представникам сил оборони, задіяним у проведенні Операції Об`єднаних сил (ООС), в районі населених пунктів Первомайськ, Новоолександрівка та Молодіжне Алчевського району Луганської області.

Зокрема, він вчиняв умисні дії із застосуванням вогнепальної зброї різного калібру і різного призначення, направлені на фізичне знищення живої сили і броньованої техніки правоохоронних органів і ЗС України, чим сприяв її незаконній діяльності на території Луганської області.

Крім того, згідно з Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (далі РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09.12.1981 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями: № 2131 (XX) від 21.12.1965, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24.10.1970, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16.12.1970, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; № 3314 (XXIX) від 14.12.1974, що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

У порушення вимог п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ) президент РФ ОСОБА_10 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації (далі - зс РФ) на територію України.

О 04 год 30 хв 24.02.2022 президентом РФ ОСОБА_11 оголошено початок так званої «спеціальної військової операції» проти України з метою проведення «демілітаризації та денацифікації України».

У той же час, тобто о 04 год 30 хв 24.02.2022 військовослужбовці зс РФ шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин указаної території.

Із вказаного часу зс РФ спільно зі збройними підрозділами «ЛНР», діючи з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, застосовують засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, вчиняють військову агресію відносно народу України, безпосередньо акти насильства щодо цивільного населення, з метою тероризування населення та поєднані з вбивствами цивільних осіб, а також здійснюють обстріли об`єктів військової та критичної інфраструктури, чим фактично ведуть повномасштабну війну проти України та українського народу.

Із 05 год 30 хв 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 днів, тобто до 05 год 30 хв 26.03.2022.

Того ж дня, тобто 24.02.2022 представники зс РФ та російських спецслужб на території РФ, представники терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», використовуючи засоби масової інформації, соціальні мережі та месенджери, через українофобів та прихильників військового вторгнення зс РФ на територію України розпочали залучати на свій бік громадян України та здійснювати активний збір інформації про місця постійної дислокації підрозділів Збройних Сил України (далі ЗСУ), Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також їх укомплектованість, обороноздатність та передислокацію, з метою їх подальшого знищення та реалізації вказаної підривної діяльності проти України.

Після цього на підставі Указу Президента України ОСОБА_12 від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф, воєнний стан на території України продовжувався. На даний час, на підставі Указу Президента України ОСОБА_12 від 26.07.2023 №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф, воєнний стан на території України продовжено з 05 год 30 хв 18.08.2023 строком на 90 діб.

Так 04.04.2022 ОСОБА_9 , який був обізнаний про незаконність дій зс РФ та збройних підрозділів «ЛНР», являючись громадянином України, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, реалізуючи прямий умисел, направлений на вчинення державної зради, усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати незалежність та територіальну цілісність України, бажаючи допомогти у проведенні підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, в умовах воєнного стану, перейшов на бік ворога російської федерації шляхом добровільного вступу у м. Кадіївка (Стаханов) Алчевського району Луганської області, яке є тимчасово окупованою територією України, до т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_1 омсп, в/ч НОМЕР_2 )» (після 24.02.2022 входить до 2-го армійського корпусу у складі об`єднання Збройних сил Росії на Донбасі ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Того ж дня, тобто 04.04.2022 наказом №78 по т.зв. «6 омсп, в/ч НОМЕР_2 » ОСОБА_9 призначено на посаду номеру розрахунку 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 6-ї мотострілецької роти 2-го мотострілецького батальйону т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_2 (6 омсп, в/ч НОМЕР_2 )» у званні рядового.

У подальшому, в період з 04.04.2022 по 22.04.2023 ОСОБА_9 , в умовах воєнного стану, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України надавав допомогу російській федерації у проведенні підривної діяльності проти України, а саме зі зброєю в руках приймав активну участь у бойових діях проти Сил оборони України в районах населених пунктів Первомайськ, Новоолександрівка та Молодіжне Алчевського району, Попасна, Новозванівка, Олександропілля, Троїцьке Сєвєродонецького району Луганської області та Соледар, Пилипчатине, Клинове, Мідна Руда, Відродження, Роти, Криничне, Миронівка, Воздвиженка, Миронівський Вершина, Новолуганське, Семигір`я, Трипілля, Володимирівка, Покровське, Нова Кам`янка, Бахмутське, Яковлівка, Підгородне, Миколаївка, Краснополівка, Васюківка, Залізнянське, Красна Гора Бахмутського району Донецької області.

26.04.2022 ОСОБА_9 отримав поранення в районі населеного пункту Попасна Сєвєродонецького району Луганської області. Станом на 22.04.2023 ОСОБА_9 продовжував військову службу на посаді номеру розрахунку 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 6-ї мотострілецької роти 2-го мотострілецького батальйону т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_2 (6 омсп, в/ч НОМЕР_2 )», чим продовжував вчиняти вищезазначений злочин.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 порушує питання про зміну вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.03.2025 через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі останнього внаслідок надмірної суворості, просить призначити ОСОБА_9 за: ч. 1 ст. 258-3 КК України 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна; ч. 2 ст. 111 КК України 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Остаточне покарання ОСОБА_9 просить призначити за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України, у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Наголошує про недоцільність призначення ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 111 КК України найвищої міри покарання з урахуванням того, що кримінальне провадження розглядалося за відсутністю обвинуваченого, тому у суді достеменно не з`ясовано мотиви, умисел, наявність можливих життєвих обставин, які могли спонукати до вчинення злочинів, тобто не встановлено обставин, що можуть бути визнані такими, що пом`якшують його покарання.

На думку захисника, наведені обставини, а також положення ст. 65 КК України, роз`яснення Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 та усталена практика ВС, давала суду підстави для призначення ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 111 КК України покарання у виді позбавлення волі на 15 років з конфіскацією майна та відповідного остаточного покарання.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 прокурором подані заперечення, які зводяться до безпідставності апеляційних вимог.

Обвинувачений ОСОБА_9 , на виконання ч. 3 ст. 323 КПК України, повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду шляхом публікації повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Черкаського апеляційного суду, згідно з положеннями ст. 297-5 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думки захисника ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, прокурора про законність, обгрунтованість рішення суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обміркувавши над доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених процесуальним законом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом у повному обсязі, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України та учасниками судового провадження не заперечується.

Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 258-3 КК України, як участь у терористичній організації та сприяння її діяльності та за ч. 2 ст. 111 КК України державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а саме: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту та надання іноземній державі або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, колегія суддів визнає правильною, такою, що узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону щодо меж судового розгляду, передбачених ст. 337 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочинів, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів провадження не виявлено.

Вирішуючи апеляційні вимоги сторони захисту щодо невідповідності призначеного ОСОБА_9 покарання тяжкості кримінальних правопорушень та його особі внаслідок надмірної суворості, колегія суддів виходить з вимог ст. 65 КК України про те, що покарання призначається враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, яке, згідно ч. 2 ст. 50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Під час вибору заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як убачається з вироку, обгрунтовуючи висновок щодо виду і розміру покарання ОСОБА_9 , місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є особливо тяжким і тяжким злочином відповідно, суспільна небезпека яких направлена на порушення безпечних умов життєдіяльності, безпеки життя, здоров`я, власності невизначеного кола осіб, інших цінностей суспільства, обставини їх вчинення в умовах складної суспільно-політичної обстановки в Луганській, Донецькій областях, дані про особу винуватого, який на спеціалізованих обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, при невстановленні обставин, що його пом`якшує та відсутності обставин, що його обтяжує.

На переконання суду апеляційної інстанції, за наведених вище обставин, призначене ОСОБА_9 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 111 КК України за кожен злочин окремо, а також остаточне покарання, призначене за сукупністю злочинів, у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, є справедливим, таким, що відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, сприятиме виправленню обвинуваченого, попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

З огляду на наведене, доводи захисника про доцільність призначення ОСОБА_9 більш м`якого покарання за ч. 2 ст. 111 КК України, тобто в його мінімальних межах, визнаються безпідставними, оскільки, на думку колегії суддів, встановлені та наведені у вироку обставини давали суду першої інстанції, реалізовуючі дискреційні повноваження, підстави для призначення ОСОБА_9 покарання за такий злочин у виді довічного позбавлення волі, не вважаючи за можливе застосування позбавлення волі на певний строк.

Посилання захисника на те, що під час судового розгляду не було достеменно з`ясовано мотиви, умисел, наявність можливих життєвих обставин, які могли спонукати ОСОБА_9 до вчинення злочинів, колегією суддів визнаються помилковими.

Враховується, що у ОСОБА_9 , як жителя Луганської області, існувала варіативність поведінки під час окупації частини території Луганщини, однак він добровільно вступив до силового блоку терористичної організації «ЛНР», усвідомлюючи, що її діяльність незаконна, спрямована на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу, захоплення державної влади та зміну меж території і державного кордону України, а також, як член цієї організації, приймав безпосередню участь у силовому опорі правоохоронним органам України, військовослужбовцям ЗС України і іншим представникам сил оборони, задля досягнення злочинної мети, яку переслідує «ЛНР» та з власних корисливих мотивів.

Систематичність та тривалість діяльності ОСОБА_9 , спрямованої на шкоду народу України та державі Україна, однозначно вказує на те, що призначене йому покарання за ч. 2 ст. 111 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна є домірним тяжкості вчиненого ним злочину і не сприймається явно несправедливим внаслідок суворості.

Оскільки переконливих аргументів, які б свідчили про порушення судом приписів статтей 50, 65 КК України, або доводили явну несправедливість призначеного ОСОБА_9 покарання через його суворість, в апеляційній скарзі не міститься і під час апеляційного розгляду захисником не доведено, апеляційні вимоги залишаються без задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати

у х в а л и л а :

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2025 року щодо ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 111 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді