Справа № 405/1273/21
Номер провадження 1-кп/404/177/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Кропивницький кримінальне провадження №0001272 від 21 лютого 2020 року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нижній Тагіл Свердловської області, Російська Федерація, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується:

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.263 КК України,

та

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Донецьк, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який обвинувачується:

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ст.257 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Фортечним районним судом міста Кропивницького розглядається кримінальне провадження №0001272, у якому стосовно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії яких спливає 25.05.2025.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою строком на 60 днів. На думку прокурора, запобідний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню з урахуванням особи обвинуваченого, відсутністю постійного офіційного працевлаштування на момент затримання, характеризуючих даних та насамперед обставин та характеру вчинених злочинів, зокрема, негативного його наслідку, яким є вчинення кримінального правопорушення шляхом застосування до потерпілого насильства, у вигляді тілесних ушкоджень, погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, а також завдання матеріальної шкоди в особливо великих розмірах, яка на даний момент не відшкодована, вчинення злочинів проти власності, які становлять одну із найпоширеніших та найнебезпечніших груп злочинних діянь, які посягають на власність. Зазначив, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, які були наявні на етапі обрання запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, з урахуванням вагомих доказів обгрунтованості обвинувачення, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, а також осіб обвинувачених та їх бажання уникнути відповідальності.

На думку прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_10 існують ризики:

- можливість ухилятися від кримінальної відповідальності шляхом переховування від прокурора та суду, шляхом залишення місця проживання, маючи при цьому всі можливості та засоби, особливо відсутність постійного та офіційного місця працевлаштування до його затримання; ОСОБА_10 неодноразово змінював свої анкетні дані, що свідчить про можливість обвинуваченого межі території України або виїхати до непідконтрольних територій (АРК, ООС), оскільки обвинувачений народився на території Російської федерації, а місце реєстрації має у м.Донецьк, Україна;

- з урахуванням тяжкості покарання та вагомості доказів обвинувачення незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою зміни та дачі показів останніми на його користь; реальність настання вказаного ризику також пов`язана з тим, що ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що ним та іншим обвинуваченим було заздалегідь обрано особу, за особистим життям та рідними якого спостерігали; потерпілому нанесено тілесні ушкодження та здійснювалися погрози застосування зброї відносно нього та його доньки і дружини;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме, приховувати від суду дійсні обставини скоєння обвинуваченим кримінальних правопорушень та обставин, необхідних для встановлення істини у справі;

- вчиняти інше кримінальні правопорушення, в тому числі щодо осіб, які дають покази на підтвердження їх вини, будучи особами, які обгрунтовано обвинувачуються у вчинені особливо тяжкого злочину і як результат схильного до вчинення інших, так як не має постійного місця роботи, однак має сім`ю, з якою підтримує близькі стосунки, у зв`язку з чим постійно має необхідність у отриманні коштів.

На думку прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_11 існують ризики:

- можливість ухилятися від кримінальної відповідальності шляхом переховування від прокурора та суду, шляхом залишення місця проживання, маючи при цьому всі можливості та засоби, особливо відсутність постійного та офіційного місця працевлаштування до його затримання; можливість обвинуваченого межі території України або виїхати до непідконтрольних територій (АРК, ООС), оскільки обвинувачений народився у м. Донецьк, Україна;

- з урахуванням тяжкості покарання та вагомості доказів обвинувачення незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою зміни та дачі показів останніми на його користь; реальність настання вказаного ризику також пов`язана з тим, що ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що ним та іншим обвинуваченим було заздалегідь обрано особу, за особистим життям та рідними якого спостерігали; потерпілому нанесено тілесні ушкодження та здійснювалися погрози застосування зброї відносно нього та його доньки і дружини;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме, приховувати від суду дійсні обставини скоєння обвинуваченим кримінальних правопорушень та обставин, необхідних для встановлення істини у справі;

- вчиняти інше кримінальні правопорушення, в тому числі щодо осіб, які дають покази на підтвердження їх вини, будучи особами, які обгрунтовано обвинувачуються у вчинені особливо тяжкого злочину і як результат схильного до вчинення інших, так як не має постійного місця роботи, однак має сім`ю, з якою підтримує близькі стосунки, у зв`язку з чим постійно має необхідність у отриманні коштів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, заявлених в них, та просив їх задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 , адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , яке ним у суді підтримано. Клопотання обґрунтовував описом обставин, які мали місце 22.04.2020 по факту затримання його підзахисного, поміщення до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», де в ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вимагали повідомити місцезнаходження коштів, якими вони начебто заволоділи; погрожували, застосовували фізичне насилля, побої, піддавали тортурам, примушували дзвонити родичам з повідомленням про необхідність збирати гроші, відмовилися надавати медичну допомогу. Такі дії призвели до погіршення самопочуття та проведення ургентної операції на хребті, після якої він не може сидіти і потребує довготривалої реабілітації. Заявлені обвинуваченням ризики втратили свою актуальність, тому домашній арешт на думку захисту забезпечить процесуальну поведінку його підзахисного. Посилався на рішення ЄСПЛ у справі «Кондратьєв та інші проти України», яким встановлено порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, а відтак, зміна запобіжного захисту на домашній арешт відновить порушене право його підзахисного, тому рішення має бути враховане судом при розгляді клопотання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вказав на необхідність застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Підтримав клопотання захисника ОСОБА_7 . Зазначав, що не може впливати на хід розгляду справи, а свідки, заявлені стороною обвинувачення на нього не вказують. При прийнятті рішення по даному клопотанню просив врахувати незадовільний стан його здоров`я та надмірне утримання під вартою.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання прокурора. Просили змінити ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Стверджували, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, недоведені, а прокурором до клопотання не додано жодних документів на їх підтвердження. Вважають, що є підстави для зміни ОСОБА_10 запобіжного заходу, враховуючи дані про особу обвинуваченого, сталість його соціальних зв`язків. При прийнятті рішення по даному клопотанню просили врахувати тривалість перебування їх підзахисного під вартою, наявність хронічних хвороб. Звертали увагу на практику та висновки ЄСПЛ, зокрема ті, що викладені у рішенні за скаргою ОСОБА_10 , посилаючись на стан здоров`я їх підзахисного та ненадання прокурором жодних доказів продовження існування ризиків, які унеможливлювали б обрання ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні також заперечила проти задоволення клопотання прокурора. Зазначила, що клопотання сторони обвинувачення невмотивоване, необґрунтоване і таке, що не відповідає нормам чинного кримінально-процесуального законодавства. Стверджувала, що прокурором не надано доказів та не доведено існування жодних ризиків, передбачених ст.177 КПК України. При цьому, спростовувала кожен ризик окремо, посилаючись на практику ЄСПЛ. Зазначила, що ризик впливу на потерпілого відсутній, оскільки потерпілий безпосередньо допитаний судом, а ризик впливу на свідків нівельований значним проміжком часу. Додала, що саме на прокурора покладено обов`язок довести, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти заявленим ризикам, що останнім в суді зроблено не було. Мотиви клопотання ідентичні попереднім, прокурором не враховано рішення ЄСПЛ у справі «Кондратьєв та інші проти України». Стверджувала, що з плином часу ризики втратили свою актуальність. Зазначила про сталість соціальних зв`язків обвинуваченого. Наголошувала про надмірне та довготривале утримання підзахисного під вартою. Клопотала змінити її підзахисному ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. На підтвердження доводів надала низку копій документів: окрему думку члена колегії суддів Кропивницького апеляційного суду, витяги з Державного реєстру речових прав щодо власників об`єктів нерухомості, їх загальної площі; податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_12 за 2024 рік на підтвердження доходів сім`ї та спростування позиції прокурора щодо ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення через відсутність постійного доходу та необхідність отримання коштів для утримання сім`ї; копію медичної документації щодо стану здоров`я; постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання рішення Європейського суду з прав людини; гарантійний лист про готовність укласти з ОСОБА_10 трудовий договір від 21.10.2024; нотаріально завірені копії заяв про згоду на спільне проживання з ОСОБА_10 та його реєстрацію за адресою: АДРЕСА_3 ; довіреність; свідоцтва про шлюб та народження дітей.

Також захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_9 зазначили про недоведеність прокурором обставин зміни їх підзахисним анкетних даних. Обгрунтування ризику залишення території України чи виїзду на непідконтрольні території посиланням на факт народження на території Російської Федерації є недоречним, оскільки з того часу пройшло більше 50 років. Також недоречним є і посилання на факт реєстрації в м. Донецьк, оскільки прокурором в обвинувальному акті зазначено, що місце реєстрації ОСОБА_10 є м. Одеса.

Обвинувачений ОСОБА_10 заперечив проти клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Стверджував, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, недоведені, як і висунете щодо нього звинувачення. Додавши, що прокурором вкотре не надано жодних доказів на підтвердження існування ризиків. При прийнятті рішення по даному клопотанню просив врахувати сталість його зв`язків, наявність (загострення) хронічних захворювань, неналежне надання медичної допомоги та утримання в місцях попереднього ув`язнення.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотань, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у цьому Кодексі, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, визначені у даній нормі закону.

За змістом ч.1 ст. 194, ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України підставами для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового провадження є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України; наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; доведення прокурором того, що обставини, на які він послався у відповідному клопотанні і які доведені у судовому засіданні виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри, то суд зазначає, що, як у ході застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у ході вирішення питання про продовження строку їх тримання під вартою судом робились висновки у питанні про обґрунтованість підозри, відповідні рішення судів не змінені та не скасовані, а тому висновки, які судами були зроблені у відповідних ухвалах, є обов`язковими для врахування при подальших розглядах. Щодо обґрунтованості обвинувачення, то такі висновки суд має право зробити виключно під час ухвалення вироку на підставі аналізу і оцінки досліджених у ході судового розгляду доказів.

Збереження обґрунтованої підозри у тому, що заарештована особа могла вчинити злочин, є обов`язковою умовою законності продовження тримання під вартою, але з перебігом певного часу цього недостатньо і суд має встановити, чи продовжують існувати інші підстави, які б виправдовували позбавлення волі. Саме тому, суд повинен перевірити чи виправдовують обставини продовження тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про наявність ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Зазначені стандарти доказування (переконання) колегія суддів використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у скоєнні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ст. 257 КК України, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

А тому колегія суддів уважає, що суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини обвинувачених та серйозність висунутого їм обвинувачення, характер висунутого обвинувачення, яке має значний суспільний інтерес, дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризиків того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, виїхавши за межі України; незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою зміни та надання ними показань на їх користь, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти нові кримінальні правопорушенняа тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

Колегія суддів зважає на доводи сторони захисту про те, що тяжкість можливого покарання не може бути визначальним фактором при оцінці ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням недоведеної вини обвинувачених на цій стадії судового провадження. Однак, вважає, що зазначені покарання в разі визнання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 винуватими в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для обвинувачених переховуватися від суду.

Під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 слідчий суддя встановив особу підозрюваного, зокрема, ОСОБА_10 , він же ( ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижній Тагіл, Свердловська область, РФ, росіянина, громадянина України, маючого вищу освіту, офіційно не працюючого, одруженого на ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючого на утриманні ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого. Під іншими анкетними даними та сама особа:

- ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець м. Нижній Тагіл, Свердловська область, РФ, росіянин, громадянин України, маючий вищу освіту, офіційно не працюючий, одружений на ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючий на утриманні ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий;

- ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженець с. Соснівка, Зубово-Полянського району, Молдовія, росіянин, громадянин України, маючий вищу освіту, офіційно не працюючий, одружений на ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючий на утриманні ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий;

- ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець м. Нижній Тагіл, Свердловська область, РФ, росіянин, громадянин України, маючий вищу освіту, офіційно не працюючий, одружений на ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючий на утриманні ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий, звільнений 23.06.2014 року із Донецького СІЗО(№5) по рішенню Апеляційного суду Донецької області від 23.06.2014 року. Вирок від 05.09.2013 року скасовано, справу направлено прокурору Донецької області для організації додаткового розслідування. Запобіжний захід змінено на підписку про невиїзд, звільнений з під варти.

Отже, посилання адвокатів ОСОБА_10 на недоведеність прокурором обставин неодноразової зміни ОСОБА_10 своїх анкетних даних не знайшло свого підтвердження.

Колегія суддів відносить до можливих ризиків можливість залишити межі території України або виїхати до непідконтрольних Україні територій (АРК, ООС), оскільки обвинувачені мають місце реєстрації - місто Донецьк.

Разом з тим, колегія суддів враховує доводи сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_10 , що факт народження обвинуваченого на території Російської Федерації та факт місця реєстрації у м.Донецьк, Україна, не може беззаперечно свідчити про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_10 був зарестрований в м. Донецьк, про що свідчать встановлені слідчим суддею анкетні дані підозрюваних, тому наявність зв`язків з територією, яка наразі є окупованою Російською Федерацією, є вірогідними та може свідчити про наявність зазначеного ризику.

Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою та нелюдською агресією Російської Федерації проти України, у обвинувачених збільшуються можливості для ухилення від органу досудового розслідування та суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин через дії РФ відсутні можливості належним чином контролювати поведінку та місцезнаходження обвинувачених, а також державний кордон у місцях активних бойових дій.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків, оскільки обвинувачені обізнані про місце їх проживання, і свідки ще судом не допитувалися, то на думку колегії суддів такий ризик на даній стадії судового розгляду ще зберігається. Так само, і зберігається ризик впливу на потерпілого. Доводи сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_10 щодо відсутності вказаного ризику з огляду на те, що потерпілий вже допитаний в судовому засіданні, колегією суддів не приймаються, оскільки, під час дослідження документів обвинуваченим ОСОБА_10 заявлялося про розбіжності між наданами показаннями потерпілого та письмовими доказами, тому не виключається повторний допит потерпілого в судовому засіданні.

При оцінці зазначеного ризику, колегія суддів враховує і заперечення сторони захисту, що з огляду на тривалість кримінального провадження, ці ризики перестали існувати, недоведені та не можуть бути підставою для такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Однак, колегія суддів зазначає, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, розгляд якого розпочато спочатку, свідки не допитані, не досліджені письмові докази, у зв`язку з цим відсутність вказаного ризику є передчасним.

Обвинувачені на момент вчинення інкримінованих злочинів не були працевлаштовані, законних джерел доходів не мали, тому є підстави вважати, що вони можуть вчинити інше кримінальне правопорушення задля прибутку.

Надані захисником обвинуваченого ОСОБА_10 гарантійний лист щодо працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_10 в ТОВ «Техно маркет ВПК, нотаріально завірені згода дружини останнього, дітей та власника майна на користування її житловим приміщенням, заслуговують на увагу, втім, не нівелюють встановлені судом ризики та не можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на дату гарантійного листа 21.10.2024, а також на те, що ТОВ «Техно маркет ВПК» підтвердило згоду на прийняття ОСОБА_10 на роботу протягом найближчих двох місяців, до 01.01.2025.

Аналізуючи надану суду податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_10 колегія суддів зазначає таке.

В квитанції № 2 про доставлення документа до ГУ ДПС в Одеській області (Малиновська ДПІ) зазначено, що податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи підприємця подається за 2024 рік, дата подання декларації 06.09.2024; результат обробки: подано документ за останній податковий період, який подається при припиненні платника. В податковій декларації, розділ ІІІ, зазначені дані щодо щомісячних авансових внесків, здійснених фізично особою підприємцем, за 1 квартал 4260,00 грн, 2 квартал 4260,00, 3 квартал 1420,00, 4 квартал інформація відсутня. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_12 в 2024 році.

Питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим суд вирішує у кожному конкретному випадку з дотриманням вимог ст.177, 178 КПК України шляхом оцінки в сукупності всіх обставин, конкретних аргументів, прав та свобод людини, ризиків та наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, за наявності ознак того, що цього вимагаються істинні вимоги суспільного інтересу, які в даному випадку переважають правило поваги до особистої свободи обвинувачених, оскільки інкриміновані обвинуваченим кримінальні правопорушення вчинені із застосуванням до потерпілого насильства, у вигляді тілесних ушкоджень, погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вогнепальної зброї.

При цьому, колегією суддів констатовано той факт, що на даному етапі не входить в обговорення доведеності або недоведеності обвинувачення, наявності або відсутності у діях обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 складу інкримінованих їм кримінальних правопорушень, належності, допустимості та достатності зібраних у справі доказів, а тому доводи захисників щодо незаконності подальшого тримання під вартою обвинувачених, суд вважає безпідставними, оскільки оцінює, у тому числі суворість можливого покарання та визнає за реальну небезпеку можливість їх переховування від правосуддя.

Колегією судів враховано дані, що характеризують особи обвинувачених, їх вік та стан здоров`я, постійного місця проживання сім`ї, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, наявність родин та утриманців, відсутність судимостей. Наявність цих обставин не є обставинами, які безумовно виключають чи мінімізують до маловірогідності ймовірність настання ризиків стосовно обвинувачених.

За наявності прямо передбачених ст.177 КПК України ризиків для даного кримінального провадження, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність вищевказаних ризиків для скасування обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегією суддів не встановлено. Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення існуючих ризиків, не надано.

Щодо посилання захисників на надмірну тривалість тримання під вартою, що встановлено рішенням ЄСПЛ у справ «Кондратьєв та інші проти України» колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

06 березня 2025 року ЄСПЛ ухвалено остаточне рішення у справі «Кондратьєв та інші проти України» (заява № 42508/23 та 12 інших), в якому констатовано порушення Україною міжнародних зобов`язань щодо деяких осіб, зокрема, і ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а саме: порушення ст. 3 та 13 Конвенції щодо неналежних умов тримання під вартою, протягом періодів, зазначених у таблиці, що додається, та відсутності у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту у зв`язку з цим; ст.5 (3) Конвенції щодо надмірної тривалості досудового тримання під вартою 22.04.2020 нерозглянутість, нестійкість та повторюваність аргументації, використаної судами в ході розгляду справи; ст.6 (1) надмірна тривалість кримінального провадження 22.04.2020 на розгляді, 1 рівень юрисдикції; ст.13 відсутність у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту щодо надмірної тривалості кримінального провадження.

ЄСПЛ у справі «Паскал проти України» зазначив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з огляду на такі критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних державних органів (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v. France) [ВП], заява № 25444/94, п.67, ECHR1999-II).

Оцінюючи застосовані ЄСПЛ критерії колегія суддів зазначає, що тривалість судового провадження обумовлюється складністю кримінального провадження, кількістю не тільки обвинувачуваних, щодо яких здійснюється судовий розгляд, а й інших учасників справи. У той же час, суд відзначає той факт, що починаючи з 24 лютого 2022 року та введенням воєнного стану в Україні при розгляді даної справи судом враховується з метою забезпечення життя та здоров`я учасників кримінального провадження наявність усіх існуючих факторів: відсутність електропостачання, наявність повітряних тривог, зокрема у Кіровоградській, Миколаївській та Одеській областях, так як розгляд вказаного провадження проводився та проводиться в дистанційному режимі за клопотання захисту. Також колегія суддів зазначає, що кримінальне провадження розглядається Фортечним районним судом міста Кропивницького з 27.06.2022, а з 22.10.2024 у зв`язку із звільненням головуючої судді у справі та зміною складу суду, розгляд справи розпочато спочатку, за цей період проведено допит потерпілого, проводиться дослідження письмових матеріалів. Разом з тим, на тривалість судового розгляду впливала, і поведінка учасників провадження, зокрема, неодноразове відкладення судових засідань за клопотанням сторони; заявлення обвинуваченими відводів, які в подальшому визнавалися необгрунтованими, залишення обвинуваченими зали для проведення відеоконференціїї до закінчення судового засідання, хоча головуючим суддею у справі перед виходом до нарадчої кімнати для прийняття рішення по заявленому клопотанню наголошувалося, що після оголошення судового рішення судовий розгляд буде продовжено.

Враховуючи характер та суть пред`явленого обвинувачення, особливу тяжкість інкримінованих злочинів, наявність рішення ЄСПЛ щодо обвинувачених, розгляд даного кримінального провадження є пріоритетним по відношенню до інших кримінальних чи цивільних справ.

Разом з тим, наявність рішення ЄСПЛ, яким встановлено порушення прав, передбачених певною статтею Конвенції, чинне законодавство не передбачає автоматичного звільнення з-під варти особи, до якої застосовано такий вид запобіжного заходу, якщо звільнення не передбачено безпосередньо самим рішенням ЄСПЛ. У даному випадку, вирішення питання запобіжного заходу в цьому кримінальному провадженні, міститься в площині дискреційних повноважень суду, який його застосовує.

Посилання захисника ОСОБА_6 та захиснка ОСОБА_7 на стан здоров`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як на підставу для зміни запобіжного заходу колегія суддів не враховує, оскільки суду не надано беззаперечних доказів, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою за станом здоров`я. Крім того, судом вживаються всі заходи для забезпечення обвинувачених належною медичною допомогою, зокрема, зобов`язання начальника ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження обвинуваченого за необхідності вжити заходів для забезпечення належного лікування.

Колегія суддів зазначає, згідно з Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 №1769/5, у СІЗО здійснюються медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством. Окрім того, лікарські засоби ув`язнені та засуджені приймають відповідно до медичних призначень під контролем медичного працівника. За потреби цілодобового невідкладного прийому лікарських засобів їх видають на руки хворому (не більше добової норми) за призначенням лікуючого лікаря.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього на території СІЗО функціонує медична частина. Медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Окрім того, обвинувачені мають право звертатися за лікарськими консультаціями та лікуванням до закладів охорони здоров`я, що мають ліцензію Міністерства охорони здоров`я України, які надають платні медичні послуги та не віднесені до відання центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації. Оплату таких послуг і придбання необхідних лікарських засобів або їх аналогів, медичних виробів, технічних та інших засобів реабілітації здійснюють ув`язнені та засуджені або їхні родичі за рахунок власних коштів.

Консультування та амбулаторне лікування в таких випадках здійснюються в медичних частинах під наглядом медичних працівників. У разі потреби у лікуванні в умовах стаціонару ув`язнений або засуджений має право отримувати медичну допомогу і лікування, в тому числі платні медичні послуги за рахунок особистих коштів чи коштів рідних та близьких, у зазначених закладах охорони здоров`я. Підставою для надання такої медичної допомоги є медичний висновок.

Отже, навіть за потреби у лікарських консультаціях, стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я поза межами слідчого ізолятора, таке може забезпечуватись ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і в умовах застосованого наразі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника ОСОБА_7 щодо порушень прав підзахисного ОСОБА_11 під час затримання, перебування в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» є предметом розслідування в рамках кримінального провадження №0000421, в якому останній визнаний потерпілим, та не є тією обставиною, яка свідчить про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків в даному кримінальному провадження.

Посилання сторони захисту про зменшення/відсутність ризиків із спливом часу не можуть бути прийняті до уваги, оскільки сам по собі сплив часу не є беззаперечним чинником, що обумовлює зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а судом має надаватися оцінка усім, без винятку, обставинам, які виникають, існують або змінюються під час судового розгляду.

Щодо доводів сторони захисту з приводу заявлених прокурором однотипних клопотань, зазначаємо, що учасники кримінального провадження не надали жодних нових обставин, які можуть свідчити про посилення або зменшення ризиків визначених у ч 1 ст. 177 КПК України. При чому сам перебіг судового розгляду не може автономно від інших обставин справи свідчити про безумовне зменшення ризиків.

Таким чином, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про те, що доводи захисників щодо незаконності подальшого утримання обвинувачених під вартою, спростовуються вищевикладеним, а наявність ризиків, які зазначені прокурором у клопотанні (п.п.1, 3, 4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України), очевидні.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі, застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, не будуть достатніми запобіжними заходами, адже пов`язані з доступом обвинуваченого до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі.

Слід зазначити, що через військову агресію Російської Федерації та, як наслідок, запроваджений на території України воєнний стан, постійну загрозу ракетних та інших обстрілів, пошкодження об`єктів критичної інфраструктури, систематичні збої у роботі мережі електропостачання та засобів зв`язку, участь працівників Національної поліції, які відповідно до ч.3 ст.181 КПК України виконують ухвалу про домашній арешт у забезпеченні громадської безпеки та охорони держави, дієвість та ефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть за умови застосування електронних засобів контролю, об`єктивно знижується і у цьому кримінальному провадженні не може запобігти встановленим ризикам.

Окрім цього, особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, які інкримінують є особливо тяжким.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченими покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено.

Відповідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, які вчинені із застосуванням насильства, суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст.177, 178, 183, 196-199, 319, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто з 22 травня 2025 року до 20 липня 2025 року, включно.

Копію ухвали вручити учасникам провадження для відома та направити до ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" для виконання.

В задоволенні клопотань захисника, адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про зміну їх підзахисному ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, - відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто з 22 травня 2025 року до 20 липня 2025 року, включно.

Копію ухвали вручити учасникам провадження для відома та направити до ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" для виконання.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника, адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено 26.05.2025 о 16.00 год.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3