Справа № 595/361/25
Провадження № 1-в/595/20/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року

м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання провідного інспектора Чортківського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 про застосування покарання щодо засудженого ОСОБА_4 при наявності кількох вироків, -

В С Т А Н О В И В:

Провідний інспектор Чортківського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області із вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що 08 квітня 2025 року на виконання Чортківського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області надійшов вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2025 року (набрав законної сили 28 березня 2025 року) щодо громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 382 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнено від відбуття покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, покладено на ОСОБА_4 обов`язки, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. 29 травня 2025 року на виконання Чортківського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області надійшов вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року (набрав законної сили 18 квітня 2025 року), згідно з яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 246 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнено від відбуття покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців, покладено на ОСОБА_4 обов`язки, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. У зв`язку із вищенаведеним, провідний інспектор Чортківського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області просить вирішити питання про застосування покарання, щодо ОСОБА_4 за наявності кількох вироків.

Представник Чортківського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить клопотання розглядати без її участі. Клопотання підтримує в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що у даному випадку кожен вирок потрібно виконувати окремо.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні з приводу вирішення клопотання поклався на думку суду.

Суд, заслухавши думку прокурора, засудженого, проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов такого висновку.

Так, на виконанні Чортківського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області знаходяться: вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2025 року (набрав законної сили 28 березня 2025 року) щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року (набрав законної сили 18 квітня 2025 року) щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вищевказаних вироків ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік по вироку Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2025 року та на один рік шість місяців по вироку Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Із змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначені вироки відносно ОСОБА_4 набрали законної сили та направлені на виконання до Чортківського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області, де перебувають на виконанні.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

За аналогією можна зробити висновок, що й у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі та, як встановлено у судовому засіданні, навіть до вчинення злочину, за який вона була засуджена першим вироком, інший злочин, за який до неї знову було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок виконується самостійно.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 1 КК України та ст. 2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, які містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожен злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожен злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України (1960 року на сьогодні ст. 71 КК України) не було вирішено.

Крім того, у порядку, передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Разом з цим, відповідно до правової позиції, викладеної у правовому висновку Верховного Суду від 27 березня 2018 року (провадження N 51-717км18) у справі N754/2749/17 щодо застосування ч. 1 ст. 4 ст. 70 КК України, зокрема, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від проходження покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджена до покарання, що стало реальним, або звільняється від здійснення покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань - не допускається, а за таких умов кожний вирок виконуватися самостійно.

Суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків суду відносно засудженого ОСОБА_4 , оскільки інший злочин ним вчинено до постановлення попереднього вироку, а не під час іспитового строку.

Суд вважає за необхідне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків шляхом їх самостійного виконання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання провідного інспектора Чортківського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 про застосування покарання щодо засудженого ОСОБА_4 при наявності кількох вироків - задовольнити.

Визначити порядок застосування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , за вироками: Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2025 року (набрав законної сили 28 березня 2025 року та Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року (набрав законної сили 18 квітня 2025 року) шляхом їх самостійного виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1