КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №367/2006/24 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4671/2025 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

26 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за № 00000364 від 14 січня 2024 року, за № 0000505 від 24 квітня 2024 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тулушка, Конотопського району, Сумської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 23 липня 2020 року Ірпінським міським судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

- 19 березня 2024 року Вишгородським районним судом Київської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

- 04 квітня 2024 року Ірпінським міським судом Київської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, невідбуте за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 23.07.2020 за ч.3 ст.185 КК України, та призначено остаточне покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі;

- 05 листопада 2024 року Ірпінським міським судом Київської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців, на підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 04 квітня 2024 року та вироком Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2024 року, у виді 4 місяців позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 9 місяців;

- 14 березня 2025 року Ірпінським міським судом Київської області за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточне покарання визначене за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком суду та покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 05 листопада 2024 року у виді позбавлення волі на строк 5 років 10 місяців;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Воронинці, Оржицького району, Полтавської області, громадянина України, освіта середня, працює не офіційно, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_6 визначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Остаточне покарання ОСОБА_6 визначено на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком суду, та покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 14 березня 2025 року, у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 4 (чотири) місяці.

Цим же вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно вироку суду, 09.01.2024 близько о 01 год. 30 хв. (точний час не встановлено), у ОСОБА_6 , який знаходився поблизу підвального приміщення АДРЕСА_5 (точне місце не встановлено), виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану, а саме інверторного генератора «Eurom independ» синього кольору, що належить потерпілому ОСОБА_10 .

Після чого, ОСОБА_6 , перебуваючи в тому ж місці в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, незаконно проник до підвального приміщення, шляхом пошкодження врізних замків підвального приміщення АДРЕСА_5 .

В подальшому, 09.01.2024, близько 01 год. 30 хв., (точний час не встановлено) ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, таємно викрав із підвального приміщення АДРЕСА_5 , інверторний генератор «Eurom independ» синього кольору вартістю 31 тис. 200 грн., що належить потерпілому ОСОБА_10 . У подальшому ОСОБА_12 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на суму 31 тис. 200 гривень.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 10.01.2024 близько о 06 год. 30 хв., (точний час не встановлено), у ОСОБА_6 , який знаходився поблизу підвального приміщення АДРЕСА_8 (точне місце не встановлено), виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану, а саме велосипеду марки «Sparta» сірого кольору, що належить потерпілому ОСОБА_10 .

Після чого, ОСОБА_6 , перебуваючи в тому ж місці в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, повторно, незаконно проник до підвального приміщення, шляхом пошкодження врізних замків підвального приміщення АДРЕСА_8 .

В подальшому, 10.01.2024, близько 06 год. 30 хв., (точний час не встановлено) ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, таємно викрав із підвального приміщення АДРЕСА_8 , велосипед марки «Sparta» сірого кольору вартістю 5 тис. 100 грн., що належить потерпілому ОСОБА_10 . У подальшому ОСОБА_13 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на суму 5 тис. 100 грн.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 14.01.2024 близько о 00 год. 30 хв. (точного часу не встановлено), ОСОБА_6 діючи повторно, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, шляхом пошкодження замка вхідних дверей, проникли до приміщення № 1 за вище зазначеною адресою та викрали наступне майно - велосипед марки «Rock Rider LSCF» вартістю 7 тис. 507 гри та велосипед марки «Trek 4300 Disс» вартістю 9 тис. 400 грн.

3 метою доведення до кінця своїх злочинних дій, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , підготовили біля виходу з приміщення викрадене майно, тим самим не виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак не закінчили його з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були зупинені потерпілим ОСОБА_10 на місці вчинення злочину, а саме на виході з приміщення з викраденим майном.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, а саме незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, а саме незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 21.04.2024, о 04 год. 14 хв., у ОСОБА_6 , який правомірно перебував у під`їзді будинку АДРЕСА_6 , виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна - велосипеду марки «Ghost Тoprider 29», що належить на праві власності ОСОБА_15 .

Одразу після цього, ОСОБА_6 , перебуваючи в тому ж місці в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, маючи вільний доступ, таємно викрав велосипед марки «Ghost Toprider 29», який знаходився у під`їзді будинку АДРЕСА_6 .

У подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 , матеріальну шкоду на суму 4 тис. 591 грн. 06 коп.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 23.05.2024, у вечірній час доби (точний час не встановлено), у ОСОБА_6 , який правомірно перебував біля будинку АДРЕСА_7 , виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна - велосипеду марки «GT Timberline Sport 26», що належить на праві власності ОСОБА_16 .

Одразу після цього, ОСОБА_6 , перебуваючи в тому ж місці в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, маючи вільний доступ, таємно викрав велосипед марки «GT Timberline Sport 26», який знаходився біля будинку № 31-Н по вулиці Полтавська у місті Ірпінь Бучанського району Київської області.

У подальшому ОСОБА_6 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 3 тис. 955 грн. 06 коп.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2025 року змінити в частині призначеного покарання, пом`якшивши його до 6 років 1 місяця позбавлення волі.

Зокрема, апелянт не погоджується із призначенням судом остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді 6 років 4 місяців позбавлення волі, що на думку апелянта є незаконним, оскільки він повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому, надав згоду на розгляд кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України. При цьому, обставин, які б обтяжували покарання судом встановлено не було. На підставі наведеного, апелянт вважає призначене йому покарання занадто суворим.

Вирок суду в частині засудження ОСОБА_7 в апеляційному порядку не оспорюється.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибули, в телефонній розмові потерпілі ОСОБА_16 та ОСОБА_15 просили здійснювати розгляд без їх участі, а тому відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд проведено без участі осіб, які не з`явились.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням у інше приміщення, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню і перегляду не підлягають та учасниками судового провадження не оспорюються, як і правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого з приводу суворості призначеного йому остаточного покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України, є тяжкими злочинами, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких одне кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, характер та ступінь участі кожного з обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, характеризується посередньо, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставинами, які пом`якшують покарання судом першої інстанції визнано і враховано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів. Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 нових злочинів буде покарання наближене до нижньої межі, установленої санкцією інкримінованих йому статей, відповідно до положень КК України у виді позбавлення волі.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання відповідатиме принципу індивідуалізації покарання, з огляду на вимоги ст. 50 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній меті покарання, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Також, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції правильно врахував і те, що злочини, у даному кримінальному провадженні, передбачені ч.3 ст. 15, ч.4 ст.185, ч.4 ст. 185 КК України обвинувачений вчинив до постановлення вироку Ірпінського міського суду Київської області від 14.03.2025, у зв`язку з чим обґрунтовано призначив покарання на підставі положень ч.4 ст. 70 КК України.

При цьому, вирішуючи питання щодо принципу визначення остаточного покарання ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до положень частини 4 статті 70 КК України, які надають можливість суду визначити остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, суд першої інстанції, виходив із поняття судової дискреції та з огляду на конкретні обставини цього кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_6 , кількість епізодів злочинної діяльності, дійшов обґрунтованого висновку про доцільність застосування до нього принципу визначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком суду та покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 14 березня 2025 року у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 4 (чотири) місяці, яке у цьому конкретному випадку, на переконання колегії суддів, буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню обвинуваченого ОСОБА_6 та відповідатиме кінцевій меті покарання вцілому.

Доводів, які би ставили під сумнів законність оскаржуваного вироку, умотивованість висновків з питань правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, визначення порядку його відбування та справедливість обраного заходу примусу, обвинуваченим у апеляційній скарзі не наведено.

Щодо посилань обвинуваченого на визнання вини та щире каяття у вчиненому, то дані обставини враховані судом першої інстанції при призначенні покарання в наближених до нижньої межі санкції ч.4 ст. 185 КК України.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом першої інстанції обставин, у тому числі тих, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, та за відсутності інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновки суду щодо призначеного покарання, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання на 3 місяці, як про це просить обвинувачений.

Додаткових доводів, які б могли бути підставою для зміни вироку обвинуваченим до апеляційного суду не надано.

Будь - яких істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б ставили під сумнів правильність висновків суду, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2025 року у кримінальних провадженнях за № 00000364 від 14 січня 2024 року, за № 0000505 від 24 квітня 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.4 ст.185, ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4