Справа № 694/2204/25
Провадження №1-кп/694/151/25
ВИРОК
30.07.2025 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Попівка Звенигородського району Черкаської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, заміжньої, не працюючої, що має на утриманні одну малолітню дитину 2014 року народження, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги не вказала відомості про наявність в неї коштів на депозитному банківському рахунку в загальній сумі понад 100 000 грн. та придбаних нею банківських металів на суму понад 50 000 грн., в результаті чого вказані недостовірні відомості стали підставою для призначення та виплати їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на підставі постанови Кабінету міністрів України № 250 від 24.02.2003 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» п. 10 пп 21 в період з 01.01.2024 по 31.08.2024 на суму 34 864 грн. 54 коп.
Вказаними діями ОСОБА_3 свідомо ввела в оману посадових осіб органу соціального захисту населення, що унеможливило об`єктивну оцінку її матеріального стану та призвело до безпідставного призначення соціальної допомоги, призначеної виключно для малозабезпечених сімей.
Внаслідок наданих не відповідних дійсності відомостей, ОСОБА_3 неправомірно отримала державну соціальну допомогу у період з 01.03.2023 року по 31.08.2024 року, загальна сума якої склала 67 860 грн. 24 коп., чим було завдано матеріальної шкоди державі, в особі Управління соціального захисту Звенигородської районної державної адміністрації.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Від прокурора надійшло клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки підозрювана під час досудового розслідування беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згодна на розгляд обвинувального акту за її відсутності.
Обвинувачена ОСОБА_3 у своїй заяві, складеній в присутності адвоката ОСОБА_4 , беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Обвинувачена згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження. Зокрема, ОСОБА_3 роз`яснено, що вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставини. Крім того, в заяві вказала, що її згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без її участі є добровільною.
Крім того, в матеріалах справи наявна заява представника потерпілого Управління соціального захисту Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області ОСОБА_5 , згідно з якої остання не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за її відсутності.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, подала заяву, в якій не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного
провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення. ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Враховуючи викладене, зважаючи на відомості, що характеризують особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцемпроживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, щиро розкаялася та відшкодувала завдані збитки, тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення та її ставлення до вчиненого, суд дійшов висновку, що виправленню та перевихованню обвинуваченої ОСОБА_3 може сприяти покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу, оскільки на думку суду, призначення такого покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати в справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374-376, 381, 382, 394-395 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Процесуальні витрати в справі відсутні.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1