Справа № 366/1882/25
Провадження №1-кс/366/420/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2025 с-ще Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання начальника Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені № 0000235, внесеному в ЄРДР 25.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

І. Узагальненні доводи особи, яка подала клопотання

Прокурор звернувся в суд з клопотанням, у якому просив накласти арешт на:

автомобіль марки MAN TGX 18.470 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_2 ;

напівпричеп марки SCHMITZ з реєстраційним номером НОМЕР_3 , номер шасі (кузова) НОМЕР_4 , власником яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «КРОНОСПАС РІВНЕ»;

колісний трактор марки CLAAS XERION 3800TRAC VC, заводський № 78101690 з реєстраційним номером НОМЕР_5 ;

щіпоріз марки DOPPSTAND DH812 Q, заводський номер НОМЕР_6 з реєстраційним номером НОМЕР_7 , власником яких є ОСОБА_4 .

Перелічене майно прокурор просив залишити для зберігання на території спеціального майданчику тимчасового утримання за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Ватутіна, 100-а.

Клопотання мотивоване таким.

24.06.2025 о 10 год. 37 хв. до ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від головного лісничого ДСП «СЛП «Київоблагроліс» ОСОБА_5 надійшло повідомлення про те, що між с. Мусійки та с. Макарівка виявлено масштабну порубку дерев породи вільха та береза.

Цього ж дня, в період з 11 год. 30 хв. по 16 год. 50 хв. проведено огляд місця події, а саме відкритої ділянки місцевості між с. Мусійки та с. Макарівка Вишгородського району Київської області, яке знаходиться за координатами 51.04240 Пн., 29.78243 Сх., на якій поблизу складеної в купу деревини виявлено:

колісний трактор марки CLAAS XERION 3800TRAC VC з реєстраційним номером НОМЕР_5 (далі за текстом Колісний трактор);

приєднаний до Колісного трактора щіпоріз марки DOPPSTAND DH812 Q, заводський номер НОМЕР_6 з реєстраційним номером НОМЕР_7 (далі за текстом Щіпоріз), які також належить ОСОБА_4 ;

автомобіль марки MAN з реєстраційним номером НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_2 (далі за текстом Вантажний автомобіль);

приєднаний до Вантажного автомобіля напівпричеп тентований марки SCHMITZ з реєстраційним номером НОМЕР_3 , номер шасі (кузова) НОМЕР_4 , які належать ТОВ «КРОНОСПАС РІВНЕ» (далі за текстом Причеп)

Під час слідчої дії за допомогою фотографування зафіксовано розміщення перелічених транспортних засобів між собою, яке свідчить про організацію процесу щодо подріблення фрагментів складених дерев на щепу з її подальшим завантаженням в Причеп.

Поряд з цим, під час проведення огляду згаданої ділянки місцевості виявлено та зафіксовано факт вчинення незаконної порубки деревини в 27 кварталі 25, 26 та 23 виділів Димарського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс», а саме виявлено, що на місці, в якому мали бути лісові насадження, виявлено пні від сироростучих дерев різних діаметрів в загальній кількості 3419 шт., таких порід: береза 1999 шт.; сосна 544 шт.; дуб 132 шт.; вільха 74 шт.; граб 6 шт.; берест 4 шт.; груша 2 шт.; осика 658 шт.

Розміщення виявлених транспортних засобів за матеріальною обстановкою в сукупності з місцем виявлення пнів та залишків деревини, імовірно на самозалісненій території примикає та є єдиним цілим з місцем вчинення незаконно порубки в 27 кварталі, 25, 26 та 23 виділів Димарського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс».

25.06.2025 відомості про вищезгадані події внесені в ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 246 КК України.

Разом з цим встановлено, що слідчими СВ ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області за повідомленням про вчинення незаконної порубки дерев в тому ж 27 кварталі, але в 7 та 8 виділах Димарського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс», окремо вносились відомості в ЄРДР за № 0000081, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, під час досудового розслідування якого надавались копії документів на земельну ділянку СГВК «Мусійки».

Таким чином, прокурор стверджує, що тимчасово вилучені Колісний трактор, Щіпоріз, Вантажний автомобіль та Причеп є речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки за версією органу досудового розслідування, невстановлена особа організувала шляхом надання протиправних вказівок, без наявності спеціального дозволу (лісорубного квитка) відповідно до ст.ст. 68, 69 ЛК України на незаконну порубку дерев в 23, 25 та 26 виділах 27 кварталу Димарського агролісництва, після чого ймовірно, з використанням Колісного трактора та Щіпоріза здійснила фрагментацію (її спробу) на щепу, завантажила її в тентований причеп для безперешкодного транспортування, з метою подальшої реалізації, чим вчинила діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

У свою чергу, тимчасово вилучені транспортні засоби є знаряддями імовірно вчиненого злочину, тому можуть бути використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються досудовим розслідуванням.

ІІ. Позиції сторін

2.1. викладені в письмових документах

2.1.1. Представник ТОВ «КРОНОСПАН РІВНЕ» направив до суду клопотання, у якому просив відмовити в накладені арешту на Вантажний автомобіль з Причепом, повернувши їх власнику (цьому ТОВ) або ж законному користувачу ТОВ «СІЛЬВА ТРАНС УА». Розгляд питання про арешт майна проводити за відсутності представника ТОВ. Клопотання мотивоване тим, що ТОВ є власником цих транспортних засобів, на які набуте право власності ще задовго до відкриття кримінального провадження і передані в Оренду ТОВ «СІЛЬВА ТРАНС УА» на підставі Договору оренди № 21/М/2022 від 01.06.2022, що вже виключає можливість накладення на них арешту. Водій орендаря разом з належними ТОВ транспортними засобами дійсно перебував на відкритій ділянці місцевості між с. Мусійки та с. Макарівка під час проведення огляду 24.06.2025, однак як до приїзду працівників поліції, так і після, транспортні засобу були порожні, жодних дій з їх завантаження чи розвантаження не вчинялось, Вантажний автомобільне перевозив ніякої деревини. Поряд з цим, за твердженням представника ТОВ, транспортні засоби не є речовими доказами у розумінні ст. 98 КПК України, оскільки не містять на собі жодних слідів злочину чи інших відомостей, які можуть бути використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.

До клопотання представник ТОВ надав: договір оренди № 21/М/2022 від 01.06.2022; додаток № 18 до Договору від 01.08.2022; акт прийому-передачі до Договору від 12.08.2022.

2.1.2. Власник Колісного трактора та ОСОБА_6 подав до суду письмові пояснення, у яких просив: відмовити у задоволенні клопотання прокурора, а у разі застосування арешту, врахувати вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України та накласти арешт таким способом, який би передбачав повернення транспортних засобів власнику, оскільки він є джерелом доходу та забезпечує потреби для проживання власника та його сім`ї. Також просив розглянути клопотання про арешт майна за його відсутності.

В обґрунтування письмових пояснень власник цитує зміст поданого прокурором клопотання, після чого зазначає, що ОСОБА_7 трактор і Щіпоріз не є знаряддям імовірно вчиненого кримінального правопорушення, оскільки не містять на собі його слідів. У клопотанні не зазначено, які дії з ними слід провести, тим більше, що двигун трактора під час огляду взагалі не був увімкнений, цим трактором не вчинялись жодні дії, які б свідчили про його причетність до імовірної незаконної порубки лісу, а в ОСОБА_8 була відсутня деревина, переробка якої здійснювалась.

Власник передав цей трактор у безоплатне користування своєму знайомому ОСОБА_9 та який повідомив, що використовує трактор для власник потреб. Останній розповів власнику, що між ним ( ОСОБА_9 ) та СГВК «Мусійки» укладено договір, предметом якого є послуги з розліснення та вивозу чагарників і деревини, що належить СГВК «Мусійки» на праві власності земельних ділянок, що свідчить про те, що власник не знав і не міг знати про незаконне використання його майна іншими особами з метою вчинення ними кримінального правопорушення (цей абзац є узагальненням з доводів власника майна, на які він посилався як на підставу відмови в накладенні арешту з метою подальшої спецконфіскації).

До цих пояснень додатків не додано.

2.1.3. Володілець тимчасово вилучених ОСОБА_7 трактора та ОСОБА_8 , ОСОБА_10 подав до суду заперечення на клопотання, в яких просив відмовити в його задоволенні та розглянути питання про арешт за його відсутності.

В обґрунтування заперечень зазначив, що він працює тривалий час водієм у ФОП « ОСОБА_9 » 24.06.2025 ОСОБА_9 попросив його приїхати ОСОБА_7 трактором з Щіпорізом для того, щоб перебити деревину, яку підготовлено після чистки чагарників в щепу. Приблизно о 10 год. 20 хв. він прибув на місце, однак не зміг в подальшому здійснювати рух, через технічну несправність двигуна Колісного трактора. На ділянці він побачив як одна на одну купи складені гілля та хмиз дерев породи береза та вільха. Оскільки то був хмиз, а не деревина, він не бачив ознак незаконної порубки деревини. В подальшому на місце події прибули працівники поліції. Він надав поліцейським дозвільні документи на проведення робіт та зазначив про те, що ділянка місцевості є самозалісненою і є приватною власністю СГВК «Мусійки», а не ДП «СЛП «Київоблагроліс», однак це було проігноровано. Щіпоріз за технічними характеристиками може перебити деревину об`ємом до 11 см. У розрізі, що свідчить про неможливість його використання для переробки незаконної переробки деревини, пеньки з якої виявлено. ОСОБА_10 зазначив, що подане клопотання не містить підґрунтя для визнання ОСОБА_7 трактора та Щіпоріза речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки таке мало б місце лише за умови, що працівниками поліції було б зафіксовано факт переробки ним незаконно зрубаної деревини. Для доказування об`єктивної сторони кримінального правопорушення не обов`язково накладення арешту на Колісний трактор та Щіпоріз. У клопотанні не обґрунтовано, як само по собі накладення арешту призведе до використання транспортних засобів у кримінальному провадженні. Ділянка місцевості на якій проведено огляд місця події є приватною власністю СГВК «Мусійки», що підтверджується доданими до заперечення документами.

До заперечення ОСОБА_10 додав: інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку :02:002:0035; договір надання послуг № 2 від 05.02.2025 між ФОП « ОСОБА_9 » та СГВК «Мусійки»; Акт відновлення (встановлення) в натурі меж земельної ділянки :02:002:0035, виконаного інженером-землевпорядником ОСОБА_11 з дозвільними документами на проведення ОСОБА_11 таких робіт.

2.2. висловлені у судовому засіданні

2.2.1. Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане клопотання з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити. До матеріалів справи долучив: протокол допиту свідка ОСОБА_12 , який є головним інженером ДП «СЛП «Київоблагроліс»; договір № 09/02 від 02.04.2024; додаткову угоду від 18.03.2024 до Договору № 528 від 20.04.2023 про від 18.03.2024, які засвідчують закріплення за ГУНП в Київській області майданчиків тимчасового тримання транспортних засобів; також документи про передачу земельних ділянок на території Іванківської селищної ради у постійне користування.

2.2.2. Власники тимчасово вилученого майна, а саме ТОВ «КРОНОСПАН РІВНЕ», ОСОБА_4 , та володілець ОСОБА_10 у судове засіданні не з`явились. У процесуальних документах, в яких висловили свої заперечення на клопотання просили вирішення питання про накладення арешту за їх відсутності.

2.2.3. Володілець тимчасово вилученого майн ОСОБА_13 у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки не повідомив, письмових клопотань по суті питання про арешт майна до суду не направив.

Неявка осіб, визначених в п.п. 2.2.2., 2.2.3 відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не є перешкодою для вирішення питання про накладення арешту.

ІІІ. Вирішення проміжних питань, необхідних для розгляду клопотання

3.1. Питань, вирішення яких є необхідним до початку розгляду клопотання про арешт майна (виклик свідків, витребування додаткових доказів тощо) сторонами не заявлено і слідчим суддею не встановлено їх необхідності вирішення з власної ініціативи.

IV. Оцінка слідчого судді

4.1 релевантні джерела права

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з положеннями ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (абзац 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання подане прокурором з метою збереження речових доказів.

За ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Оскільки клопотання про арешт майна подане для збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України) слідчий суддя враховує положення ч. 1, п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, згідно з якими слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

чи існують факти, що свідчать про обґрунтованість підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

чи виправдовують потреби досудового розслідування такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

чи може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням;

яка правова підстава для арешту майна;

чи допускається арешт на майно, про яке йдеться в клопотанні та чи встановлюються обмеження щодо накладення арешту положеннями КПК України.

чи можливо використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

чи є розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження;

які матимуть наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб;

чи доведено ініціатором клопотання необхідність накладення арешту майна в запропонований спосіб та чи існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (ч. 1 ст. 89 КПК України)

Наведене свідчить, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення наявності чи відсутності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На цій стадії, з огляду на положення ст.ст. 89 та 94 КПК України слідчий суддя оцінює докази на предмет їх допустимості та достатності за тими критеріями, чи відображають вони в сукупності увесь процесуальний шлях отримання органом досудового розслідування наданих доказів, тобто чи дотримано законодавчо встановлених КПК України процедур при їх отриманні. Суд у свою чергу надає оцінку доказам на предмет їх допустимості безпосередньо при їх дослідженні у порядку судового розгляду.

Необґрунтована відмова у накладені арешту на майно може спричинити серйозні наслідки, що може позначитися як на забезпеченні можливості успішного кримінального провадження, так і на правах інших осіб, на забезпечення яких спрямований такий арешт.

До аналогічного за змістом висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 26.06.2018 у справі № 657/683/17.

4.2. Слідчим суддею встановлені такі обставини справи

Слідчими СВ ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000235, внесеного в ЄРДР 25.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

24.06.2025 до ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що в лісі між с. Мусійки та с. Макарівка виявлено масштабну порубку дерев породи вільха та береза, осіб на місці події немає, дата порубки невідома.

Цього ж дня, в період часу з 11 год. 30 хв. по 16 год. 50 хв., слідча ОСОБА_14 провела огляд відкритої ділянки місцевості між с. Мусійки та с. Макарівка Вишгородського району Київської області, що відповідає координатам 51.04240 Пн., 29.71243 Сх, де виявлено складені стовбури дерев, не розкрижовані. На цій же ділянці виявлено ОСОБА_7 трактор з приєднаним до нього Щіпорізом, біля якого виявлено щепу, тирсу, на ґрунтовому покриві землі також виявлена щепа і тирса деревини, а також складені в штабелі колоди деревини. Поблизу трактора зі щіпорізом виявлено Вантажний автомобіль з Причепом, який вкритий тентом, через який проглядається в середині причепу сліди від тирси та деревини. Під час огляду ділянки місцевості за координатами 51.04184 Пн., 29.83119 Сх., яка є ділянкою 27 кварталу 25 виділу, виявлено пні від сироростучих дерев. Ця ділянка оглянута в присутності головного лісничого Київоблагроліс ОСОБА_5 , за результатами огляду якої виявлено пні від сироростучих дерев різних діаметрів в загальній кількості 3419 шт., таких порід: береза 1999 шт.; сосна 544 шт.; дуб 132 шт.; вільха 74 шт.; граб 6 шт.; берест 4 шт.; груша 2 шт.; осика 658 шт.

Згідно із зауваженням до протоколу огляду, зазначеного водієм Вантажного автомобіля ОСОБА_13 , Причіп на момент приїзду працівників поліції був пустим, ніяких робіт з подрібнення деревини не велося. Він чекав приїзд працівника ТОВ «Сільва Постач Уа» ОСОБА_15 для перевірки наявності походження деревини на майданчику. Будь-які дії щодо завантаження деревини не здійснювались. Те, що причіп не був завантажений підтверджується матеріалами фото та відеозйомки. ТЗ в справному стані в повному комплекті, палива 900 л.

За результатами огляду ОСОБА_7 трактор, Щіпоріз. Вантажний автомобіль та Причіп вилучено.

З фотознімків до протоколу огляду вбачається, що ОСОБА_7 трактор та Вантажний автомобіль з Причепом знаходяться паралельно один від одного. ОСОБА_16 направлене зверху вниз в кузов Причепа. Під транспортними засобами та між ними велика кількість тирси від деревини. Злів і справа від транспортних засобів розміщені купи складеної деревини різних діаметрів та порід. Виступ ОСОБА_8 розташований над складеними купами деревини.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_10 від 24.06.2025, останній пояснив, що 23.06.2025 о 07 год. 00 хв. він зустрівся з невідомим йому чоловіком на ім`я ОСОБА_17 , який просив його приїхати до ділянки місцевості поблизу с. Мусійки та перебити деревину на щепу, після чого вони взялись за виконання роботи.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_13 від 24.06.2025, останній пояснив, що 24.06.2025 о 08 год. 40 хв. він отримав від менеджера ТОВ «ТРАНС РІВНЕ», якого звати ОСОБА_18 смс повідомлення про необхідність приїхати в с. Мусійки Вишгородського району Київської області, після чого він взяв Вантажний автомобіль з Причепом та поїхав до згаданого села для погрузки щепи, але по прибуттю на місце він не завантажився (причини не зазначені), а згодом приїхали працівники поліції.

Згідно з протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 25.06.2025 (головний лісничий ДП «СЛП «Київоблагроліс»), він 24.06.2025, спільно з майстром лісу ОСОБА_19 здійснювали об`їзд лісових масивів Димарського агролісництва та поблизу с. Мусійки виявили в 27 кварталі 23, 25 і 26 виділів відсутність лісових насаджень, а саме деревини породи береза, вільха сосна та осика. В подальшому ними виявлено Колісний трактор з Щіпорізом, біля якого знаходився Вантажний автомобіль з причепом. Біля них знаходилась зрубана деревина породи береза, вільха, сосна, дуб та осика, в який період вона зрізана невідомо. На місце події приїхав невідомий чоловік, який надав копію документів з кадастровим номером :02:002:0035 з найменуванням юридичної особи СГВК «Мусійки». Ніяких лісорубних квитків в ДП не запитувалось, на цій ділянці знаходиться лісовий масив, що належить Київоблагроліс, а саме територія Димарського агролісництва, 27 виділ 23, 25 та 26 квартали.

Зміст протоколу допиту свідка ОСОБА_19 від 25.06.2025 (майстер лісі Димарського агролісництва) загалом є аналогічним допиту свідка ОСОБА_5 та уточнено, що невідомий чоловік, який привозив документи на земельну ділянку назвався ОСОБА_20 і що СГВК «Мусійки» не отримували в ДП жодних лісорубних квитків.

Надані протоколи допиту свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 засвідчують їх факт залучення до проведення огляду місця події як понятих.

Згідно з протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.06.2025, останній підтвердив відомості, викладені в протоколі огляду місця події від 24.06.2025 та зазначив, що під час проведення огляду на місце події приїхав невідомий чоловік на білому автомобілі марки «Ауді», який викликав свою замовницю та вони пред`явили претензію що вони захопили їх земельну ділянку, оскільки порубка відбувається на ділянці, що належить ПрАТ «Жміївське». 24.06.2025 свідок привозив на ділянку, що оглядалась слідчим представників ДП «СЛП «Київоблагроліс» для проведення підрахунку спричинених збитків, де виявлено біля зрізаної і складеної в купу деревини Колісний трактор з причепленим щіпорізом а також Вантажний автомобіль з Причепом. На думку свідка, виявлена обстановка на місці події і розташування транспортних засобів між собою свідчать про те, що транспортні засоби є знаряддями злочину за ч. 1 ст. 246 КК України, оскільки використовувались для зручного навантаження деревини.

Згідно з Інформацією з державного земельного кадастру на право власності та речові права на земельну ділянку від 13.01.2025, що надана прокурором, а також з наданих ОСОБА_10 до письмових заперечень документів (інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку :02:002:0035; Акту відновлення (встановлення) в натурі меж земельної ділянки :02:002:0035, виконаного інженером-землевпорядником ОСОБА_11 з дозвільними документами на проведення ОСОБА_11 таких робіт.) вбачається, що огляд місця події проводився на земельній ділянці, що на праві власності належить СГВК «Мусійки», про що внесено запис реєстр 21.12.2018.

З витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000081, внесеному в ЄРДР 27.02.2025 за ч. 2 ст. 246 КК України вбачається, що СВ ВП № 1 Вишгородського РУП проводиться досудове розслідування кримінального провадження за фактом того, в лісовому масиві, який відповідає 7 та 8 виділам 27 кварталу Димарського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс» поблизу с. Поталіївка Вишгородського району Київської області, не встановлені особи здійснили незаконну порубку деревини породи вільха та береза.

Постановою слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000235 ОСОБА_23 тимчасово вилучені Колісний трактор, Щіпоріз, Вантажний автомобіль та Причеп визнані речовими доказами.

Згідно з наданими ТОВ «КРОНОСПАН РІВНЕ» до їх клопотання документами вбачається, що за договором оренди № 21/М/2022 від 01.06.2022, укладеним між цим ТОВ та ТОВ «СІЛЬВА ТРАНС УА», ТОВ «КРОНОСПАН РІВНЕ» передає, а ТОВ «СІЛЬВА ТРАНС УА» отримує сідлові тягачів з причепами згідно з додатками.

За додатком до договору № 18 від 01.08.2022 та актом приймання-передачі від 12.08.2022, ТОВ «СІЛЬВА ТРАНС УА» отримало від ТОВ «КРОНОСПАН РІВНЕ» Вантажний автомобіль з Причепом.

Згідно з договором про надання послуг № 2, укладеним між СГВК «Мусійки» (Замовник) та ФОП ОСОБА_9 (Виконавець), Замовник зобов`язується надати Виконавцю земельні ділянки за визначеним у п. 2.2. Договору Переліком, а Виконавець в межах земельних ділянок зобов`язується надати послуги відповідно до п. 2.1 Договору.

За п. 2.1 Договору Виконавець надає Замовнику послуги з розсліснення та вивіз чагарників та деревини, а саме: вільха, береза, сосна, акація, осика, розміром 6-50 см. на попередньо наданих Замовником земельних ділянках шляхом:

2.1.1 виконання робіт зі зрізання, вирізання чагарникової рослинності та порослі

За п. 2.2. Договору, послуги надаються Виконавцем в межах земельної ділянки :02:002:0035.

За п. 2.3 Договору земельні ділянки належать Замовнику на праві користування відповідно до умов оренди земельних ділянок. Перед початком робіт Замовник Зобов`язується надати Виконавцю всі дозвільні документи на проведення даного виду робіт, а також копії документів для підтвердження їх власності.

За версією органу досудового розслідування, як вбачається зі змісту клопотання та доданих матеріалів кримінального провадження до клопотання, невстановлена особа організувала шляхом надання протиправних вказівок, без наявності спеціального дозволу (лісорубного квитка), який вимагається ст.ст. 68, 69 ЛК України, незаконну порубку дерев в 23, 25 та 26 виділах 27 кварталу Димарського агролісництва, після чого ймовірно, з використанням Колісного трактора та Щіпоріза здійснила фрагментацію (її спробу) на щепу, завантажила її в тентований Причеп, приєднаний до Вантажного автомобіля для безперешкодного транспортування, з метою подальшої реалізації, чим вчинила діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Тимчасово вилучені транспортні засоби, на яких прокурор просить накласти арешт, є знаряддями імовірно вчиненого злочину, оскільки саме за їх допомогою здійснювалось перетворення незаконно зрубаної деревини в щепу для перевезення. За відсутності таких, вчинити кримінальне праовпорушення було б вкрай ускладнено.

З огляду на позиції сторін у судовому засіданні та встановлені обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до таких висновків.

4.3 щодо існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (ч. 5 ст. 9 КПК).

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Аналізуючи положення наведеної практики ЄСПЛ, можна дійти висновку, що обґрунтованість підозри містить два аспекти. Перший стосується питання вчинення кримінального правопорушення, а другий доведення обставин, які за розумного неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, доведення обставин, викладених в повідомленні про підозру, здійснюється наявними в матеріалах провадження доказами.

В контексті розгляду поданого клопотання, враховуючи що надані матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що будь-кому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя надає оцінку тому аспекту, чи дійсно мало місце вчинення кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження кваліфіковане за ч. 1 ст. 246 КК України.

Диспозиція цієї частини статті передбачає кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЛК України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.

До лісового фонду України не належать:

зелені насадження в межах населених пунктів (парки, сади, сквери, бульвари тощо), які не віднесені в установленому порядку до лісів;

окремі дерева і групи дерев, чагарники на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках;

самозалісені ділянки у межах населених пунктів з деревами, середній вік яких менше 30 років, та самозалісені ділянки в межах охоронних зон об`єктів енергетики, магістральних теплових мереж, магістральних трубопроводів та інших лінійних об`єктів інфраструктури;

лісові насадження у межах земельних ділянок шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону України на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, переданих у постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби України для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій.

Положення ч. 2 ст. 4 ЛК України кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 55 ЗК України.

За ч. 1 ст. 5 ЛК України до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги.

Як вбачається з наданих сторонами документів, земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0035, площею 113, 9795 га, на якій виявлено імовірно незаконну порубку дерев, знаходиться на території Мусійківської сільської ради Іванківського району Київської області за межами населених пунктів, що підтверджується протоколом огляду місця події та наданими ОСОБА_10 до заперечення на клопотання документами.

Тому, ця земельна ділянка є лісовим фондом у розумінні ст. 4 ЛК України, ст. 55 ЗК України.

За правилом ст. 65 ЛК України використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 67 ЛК України у порядку спеціального використання можуть здійснюватися такі види використання лісових ресурсів, зокрема, заготівля деревини.

Порядок та умови здійснення спеціального використання лісових ресурсів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 69 ЛК України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Відповідно до п. 42 постанови КМУ від 23.05.2007 № 761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» вирубування дерев і чагарників, пов`язане із проведенням підготовчих робіт під час заготівлі деревини, на суміжних ділянках здійснюється за окремо виданим спеціальним дозволом на спеціальне використання лісових ресурсів (лісорубний квиток) (далі - лісорубний квиток) відповідно до статті 69 Лісового кодексу України.

Як вбачається з наданого ОСОБА_10 договору про надання послуг № 2, укладеним між СГВК «Мусійки» та ФОП ОСОБА_9 , предметом договору є розліснення та вивіз чагарників та деревини різних видів.

Відтак, за положеннями п. 1 ч. 1 ст. 67, ч.ч. 1, 2 ст. 69 ЛК України, п. 42 постанови КМУ від 23.05.2007 № 761, розліснення та вивіз чагарників і деревини є підготовчими роботами перед заготівлею деревини, що є спеціальним порядком використання лісів, для проведення чого потрібна наявність спеціального дозволу (лісорубного квитка) .

Слідчий суддя зауважує, що відповідно до наданого ОСОБА_10 Договору № 2, а саме п. 2.3, умовою початку виконання робіт є надання Виконавцю всіх дозвільних документів на проведення даного виду робіт, а також копії документів для підтвердження їх власності.

ОСОБА_10 надав до заперечення документи, які посвідчують право власності СГВК «Мусійки» на земельну ділянку, на якій імовірно вчинена незаконна порубка дерев, при цьому не надав дозвільні документи на проведення таких робіт (лісорубний квиток), хоча за умовами Договору вони мають бути в його розпорядженні. Поряд з цим, подане заперечення взагалі не містить пояснень про причини (як поважні та і не поважні), за яких ОСОБА_10 не може на цьому етапі надати слідчому судді для дослідження дозвільні документи на проведення заготівельних робіт.

Наявність у розпорядженні слідчого судді таких документів мало б істотне значення під час вирішення питання про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, що є одним з питань, які встановлюються під час накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Відсутність таких документів за обставин, які передбачають їх обов`язкове перебування у виконавця заготівельних лісових робіт ( ОСОБА_10 , який працює з ФОП « ОСОБА_9 ») свідчить про обґрунтований сумнів у проведенні в законних спосіб незаконної порубки лісу

При цьому, факт відсутності лісорубних квитків та відсутність клопотань про їх отримання підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_19 від 25.06.2025

Факт перебування земельної ділянки на праві власності СГВК «Мусійки» земельної ділянки, на якій імовірно вчинялась незаконна порубка дерев не звільняє від обов`язку виконавців заготівельних лісових робіт дотримуватись вище наведених положень ЛК, ЗК та підзаконних нормативно-правових актів в частині отримання дозвільних документів.

Тому, як вбачається з наданих прокурором матеріалів кримінального провадження, факти та обставини, які досліджені під час розгляду клопотання, з розумною достатністю та вірогідністю могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача на цьому етапі досудового розслідування, що було вчинене діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 246 КК України.

В майбутньому такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Викладене узгоджується з позицією, яка викладена Європейським судом з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13, згідно з якою «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

4.3.1 надаючи оцінку тому, чи відповідає імовірно вчинене кримінальне правопорушення такої ступені тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна, слідчий суддя враховує, що положення глави 17 КПК України не встановлюють конкретних обмежень щодо можливості накладення арешту на майно в залежності від тяжкості кримінального правопорушення.

Відповідно, у кожному конкретному випадку слідчий суддя на власне переконання з огляду на встановлені обставини та доводи сторін визначає, чи можливо накласти арешт на майно за обставин, які свідчать про існування обґрунтованої підозри з урахуванням тяжкості імовірно вчиненого кримінального правопорушення.

З огляду на встановлені обставини слідчий суддя не вбачає перешкод для застосування арешту майна.

4.4 щодо виправдання потреб досудового розслідування ступеню втручання у права і свободи особи

Вирішуючи це питання слідчий суддя враховує, що за загальним положенням, встановленим ч. 5 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує, що потребою накладення арешту на майно є його збереження в тій чи іншій формі (забороною або обмеження користування, розпорядження, відчуження) під «контролем» органу досудового розслідування для виконання завдань, у зв?язку з якими такий арешт майна накладається (збереження речових доказів, подальшої можливої спец конфіскації, конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи чи відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди)

Тому, у разі доведення підстав, у зв?язку з якими такий арешт накладається (ч. 2 ст. 170 КПК України), втручання у права і свободи особи буде виправданим для виконання потреб досудового розслідування.

Оцінка підстав для накладення арешту майна та способу його накладення надаватиметься слідчим суддею далі.

У разі доведеності підстав накладення арешту на майно та запропонованого способу арешту, потреби досудового розслідування виправдовуватимуть втручання у права та свободи особи.

Ступінь втручання в права і свободи особи залежить від способу накладення арешту на майно:

особі буде заборонено користуватись та розпоряджатись майном, тобто особа тимчасово позбавиться фізичної можливості використовувати належне їй майно та передавати його іншим особам;

особа матиме у фізичному користуванні майно, проте не зможе здійснити передачу права власності на нього іншим особам у випадках, визначених законодавством (відчужити право власності).

Оцінка виправдання ступеню втручання у права і свободи особи шляхом застосування заходу забезпечення кримінального провадження надаватиметься слідчим суддею під час вирішення питання про розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

4.5. щодо можливості виконання завдання, для виконання якого сторона кримінального провадження звертається з клопотанням

Прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна. Відповідно, слідчий суддя враховує, що можливість виконання завдання арешту майна прямо визначене ч. 1 ст. 170 КПК України, за якою завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

4.6. щодо правової підстави для арешту майна

Клопотання про арешт майна подане з метою збереження речових доказів, тобто з підстави, що передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

За ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя відхиляє як безпідставні доводи власника Колісного трактора та ОСОБА_6 про неможливість накладення арешту для забезпечення спеціальної конфіскації (абзац 3 п. 2.1.2 розділу ІІ цієї ухвали), оскільки прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна з його метою збереження як речового доказу і не обґрунтовував його необхідністю арешт для забезпечення спеціальної конфіскації.

4.7. щодо обмежень арешту на майна з урахуванням положень КПК України.

Предметом розгляду поданого клопотання є арешт транспортних засобів.

Положеннями ст. 170 КПК України не встановлено заборон чи обмежень щодо накладення на транспортні засоби арешту шляхом заборони їх відчуження, користування чи розпорядження.

4.8 щодо можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і ці умови мають бути дотримані для визнання тих чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. На стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

З огляду на положення частини 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі пункту 1 частини 2 статті 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення в подальшому.

При цьому, набуття тими чи іншими речами матеріального світу статусу речового доказу не пов`язується з постановленням процесуального рішення про визнання їх речовими доказами, а нерозривно пов`язується з наявністю об`єктних ознак зв`язку з кримінальним правопорушенням.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.10.2024 у справі № 686/1900/14-к, згідно з якою КПК України не передбачає обов`язковості винесення слідчим чи прокурором окремих постанов про визнання речовими доказами.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за ч. 1 ст. 246 КК України, диспозиція якої передбачає кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля», під знаряддями злочину в таких справах треба розуміти предмети чи технічні засоби, які умисно використовувалися їх власником чи співучасниками злочину для незаконного полювання, рибальства, порубки дерев тощо, а також для полегшення вчинення зазначених дій: рушниці, вибухівка, рибальські сіті, транспортні засоби (останні можуть бути визнані знаряддям злочину не тільки тоді, коли вони використовувалися безпосередньо в процесі полювання чи рибальства, а й коли без їх використання вчинення злочину було б неможливим чи надто складним).

За версією органу досудового розслідування, тимчасово вилучені транспортні засоби використовувались як знаряддя імовірно вчиненого кримінального правопорушення, а саме за їх допомогою перетворювалась деревина в щепу (за допомогою Колісного трактора зі Щіпорізом) та перевозилась для подальшої реалізації (за допомогою Вантажного автомобіля та Причепа).

Слід також зауважити, що Щіпоріз та Причеп хоча і є транспортними засобами, однак не можуть самостійно переміщуватись без транспортних засобів, до яких вони приєднані (Колісного трактора та ОСОБА_24 автомобіля), що свідчить про їх органічну цілісність як речового доказу один з одним.

Враховуючи спосіб імовірно вчиненого злочину, слідчий суддя вважає обґрунтованими посилання прокурора на п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля», оскільки без допомоги цих транспортний засіб імовірно вчинити кримінальне правопорушення у вибраний спосіб було б надмірно ускладнено та фактично неможливо. Відсутність таких транспортних засобів імовірно спонукало б до вчинення такого кримінального правопорушення іншим способом.

З викладених підстав слідчий суддя відхиляє як неспроможні доводи власників та володільців тимчасово вилучених транспортних засобів про те, що останні не є речовими доказами, оскільки підпадають під знаряддя кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 246 КК України, тому в розумінні ст. 98 КПК України є речовими доказами.

Слід також відзначити, що всупереч доводами власників транспортних засобів, зафіксовані під час огляду місця події обставини містять відомості про наявність на транспортних засобах слідів від дерев, як предметів імовірно вчиненого правопорушення за ч. 1 ст. 246 КК України.

Зокрема, з протоколу огляду місця події та долучених до нього фотознімків вбачається, що в кузові Причепу знаходились залишки деревини і тирси. При цьому, гирло ОСОБА_8 направлене в кузов Причепа.

Слідчий суддя зазначає, що зауваження до протоколу огляду, викладені ОСОБА_13 про те, що причіп був повністю пустий є голослівними. ОСОБА_13 в цих же зауваженнях зазначив, що відсутність в кузові будь-яких слідів деревини підтверджується фото-, відеоматеріалами, однак таких ним не надано для дослідження у судовому засіданні. Як поважних так і неповажних причин їх ненадання суду ОСОБА_13 не надано.

З фотознімків до протоколу огляду місця події вбачається, що тирса від дерев та щепа знаходилась на ґрунтовому покриві землі між автомобілями, що свідчить про наслідки роботи ОСОБА_8 . При цьому, на цій ділянці між автомобілями відсутні зрізані пні від дерев, наявність яких могла б поставити під сумнів походження тирси і щепи саме від наслідків роботи ОСОБА_8 , а не від їх зрізу на цій ділянки.

Поряд з цим, за умовами п. 2.1.1. Договору про надання послуг № 2 від 05.02.2025, укладеного між СГВК «Мусійки» та ФОП ОСОБА_9 всі роботи зі зрізання, вирізання чагарникової рослинності та порослі на визначеній земельній ділянці, де і були виявлені транспортні засоби, покладені на ФОП ОСОБА_9 як виконавця.

Отже, саме ФОП за цим договором мав здійснювати вирубку дерев та їх подальшу переробку в щепу, тому ОСОБА_7 трактор та Щіпоріз використовувались фактично як знаряддя кінцевого етапу виконання умов договору, а саме переробки вирубаної деревини з колод деревини в щепу.

Поряд з цим, слідчий суддя відхиляє як необґрунтовані доводи ОСОБА_10 про технічну неможливість Щіпоріза здійснювати переробки деревини в щепу товщиною більш як 11 см., оскільки експлуатаційної документації на Щіпоріз не надано, а враховуючи візуальне розташування його «захоплюючого» елементу відносно колод деревини, що лежать насипом (фотознімок з а.с. 18), такі доводи є сумнівними.

З цих же підстав (відсутності експлуатаційної документації на Щіпоріз), слідчий суддя вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_10 про те, що в Щіпорізі була відсутня деревина, що свідчить про відсутність виконання робіт з її переробки, оскільки з тих же фотознімків не вбачається на корпусі щіпоріза конструктивних елементів, в яких під час роботи деревина зберігається.

Доводи про вимкнений двигун безпосередньо під час огляду місця події взагалі не спростовують імовірно виконуваних робіт Щіпорізом до приїзду працівників поліції.

Доводи ОСОБА_10 про те, що на місці події був лише хмиз і гілля від дерев і не було самої деревини спростовуються протоколом огляду місця події з долученим до нього фотознімками, з яких вбачається наявність на місці проведення огляду окрім хмизу та гілля дерев колод деревини, що всі разом складені в купи та розташовані по обидві сторони виявлених на місці огляду транспортних засобів.

Суперечливими також є доводи ОСОБА_10 про те, що після прибуття на місце в Колісного трактора сталась несправність двигуна і він не міг працювати, оскільки характер розташування транспортних засобів з урахуванням його виступаючих елементів та наявності на ґрунтовому покриві землі залишків щепи і тирси свідчать про те, що такі роботи виконувались.

При цьому, з письмових пояснень ОСОБА_10 від 24.06.2025, які хоча за положеннями КПК України і не є доказами в розумінні ст. 84 КПК України, однак зміст яких слід зазначити, жодна інформація про технічну несправність транспортних засобів відсутня, а навпаки, йдеться про початок виконання робіт.

Щодо доводів про відсутність в матеріалах клопотання обґрунтування мети накладення арешту та можливості використання транспортних засобів як доказів, слідчий суддя такі доводи відхиляє, поза як враховуючи специфіку проведення досудового розслідування загалом, так і кримінальних проваджень за ст. 246 КК України зокрема, орган досудового розслідування наперед не може знати увесь комплекс слідчих дій та судових експертиз, які необхідно провести задля повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування кримінального провадження.

Версія досудового розслідування, висунута прокурором на цьому етапі як і кваліфікація кримінального правопорушення мають попередній характер, існування яких чи спростування яких є завданнями подальшого досудового розслідування, що можуть змінюватись в залежності від отримання нових відомостей, у тому числі шляхом проведення інших слідчих дій чи судових експертиз, за результатами яких з високою імовірністю може бути встановлена інша версія подій, для перевірки якої може виникнути необхідність у проведенні слідчих дій з речовими доказами.

Тому, такі доводи мають передчасний характер. При цьому, тривале проведення досудового розслідування, за обставин, що виключають необхідність в накладенні арешту на майно (у т.ч. трискладового) може бути підставою для звернення з клопотанням про скасування арешту майна в порядок і за обставин, визначених ст. 174 КПК України.

З огляду на викладене, прокурором доведено, що тимчасово вилучені транспортні засоби обґрунтовано підпадають під знаряддя імовірно вчиненого кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 246 КК України за версією, висунутою органом досудового розслідування і на цьому етапі вони можуть використовуватись як речові докази. Доводи власників та володільців тимчасово вилученого майна не спростовують такого висновку.

4.9. щодо розумності та спів розмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження

За ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виконання такого завдання кримінального провадження як забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кореспондується з обов`язком сторони обвинувачення довести обставини, визначені в ч. 1 ст. 91 КПК України (ч. 1 ст. 92 КПК України), яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України)

Доведення такої обставини як настання події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) (п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України) можливе шляхом збирання доказів та вжиття заходів, щоб такі зберігались в розпорядженні сторони обвинувачення у спосіб, визначений КПК України, зокрема, шляхом накладення арешту на речові докази.

При вирішенні цього питання слідчий суддя також враховує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте ці положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила:

1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном;

2) у другому реченні того ж абзацу - охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями;

3) у другому абзаці - визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах.

Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (зокрема рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України" від 23.01.2014, заява № 19336/04, § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтується таке втручання на національному законі, чи переслідує легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, останнє - характеризуватися доступністю для заінтересованих осіб, чіткістю, а наслідки його застосування мають бути передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (зокрема рішення ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" від 20.10.2011, заява № 29979/04)

Також слідчий суддя враховує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Відтак, арешт майна не позбавляє особи права власності, а лише встановлює певні тимчасові обмеження, які є необхідними для виконання завдань кримінального провадження.

За встановлених обставин під час дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що накладення арешту на транспортні засоби, які є знаряддями імовірно вчиненого кримінального правопорушення, без наявності яких вчинити дії, що кваліфікуються як кримінальне правопорушення було б надмірно ускладненим і неможливим, які є нерозривно пов`язаними з кримінальним провадженням, а також наявність імовірно спричинених збитків лісовому господарству з урахуванням кількості виявлених пнів від зрубаних дерев та їх виду є розумним та співрозмірним тимчасовому обмеженню права власності.

4.10 щодо наслідків арешту майна для його власників (володільців).

Наслідком накладення арешту майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку такого арешту.

При цьому, саме накладення арешту не позбавляє особу права власності як речового права.

За встановлених обставин, слідчий суддя переконана, що накладення арешту не матиме надмірно негативних та невиправданих наслідків для власника майна і такий арешт є виправданим для виконання завдань кримінального провадження.

4.11. щодо способу накладення арешту та існування ризиків його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження

4.11.1 Щодо ризиків

Ризиками, яким може запобігти арешт майна є його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 1 ст. 170 КПК України)

Прокурор в клопотанні посилався на існування всіх згаданих ризиків.

Надаючи оцінку ризикам, слідчий суддя враховує, що транспортні засоби на відміну від речей загального цивільного обороту відрізняються своєю вартістю та меті їх придбання.

Кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 249 КК України відповідно до положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Враховуючи викладене, заявлені прокурором ризики імовірного знищення, перетворення чи зміни транспортних засобів є вочевидь необґрунтованими.

При цьому, слідчий суддя вважає доведеними ризики їх можливого приховування як речового доказу, а також відчуження з метою унеможливлення застосування до них спеціальної конфіскації, у разі доведеності винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Питтання про можливість застосування до транспортних засобів спеціальної конфіскації в порядку ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, а також обставини, що повинні враховуватись під час вирішення цього питання є прерогативою суду.

Незастосування арешту може призвести до відчуження речового доказу у кримінальному провадженні, що негативно вплине на подальше проведення досудового розслідування.

При цьому, інші зазначені прокурором ризики (приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення) не доведені.

4.11.2 Щодо способу накладення арешту

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Прокурор не зазначив, у який саме спосіб він хоче накласти арешт на майно, однак враховуючи спосіб визначення місця зберігання транспортних засобів (на майданчику тимчасового утримання), такий спосіб арешту відповідає забороні відчуження, користування та розпорядження.

Щодо арешту на Вантажний автомобіль з Причепом, то слідчий суддя зауважує, що автомобіль належить на праві власності ТОВ «КРОНОСПАН РІВНЕ», яке територіально розташоване в Рівненській області. Ці транспортні засобами за договором оренди (з додатками) передані у користування ТОВ «СІЛЬВА ТРАНС УА».

З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що водій чи орендар цих транспортних засобів заздалегідь був обізнаним про місце проведення імовірної незаконної порубки деревини, а також те, що вирубка такої має протиправний характер. При цьому, ці транспортні засоби використовувались як засіб для перевезення деревини, що відповідає критерію речового доказу.

Фактично, як вбачається з наданих прокурором матеріалів кримінального провадження, поява цих транспортних засобів на місці проведення огляду мала ситуативний характер. Ні власник (Орендодавець), ні орендар, а також водій не знали про перевезення деревини, порубка якої мала ознаки протиправності.

З однієї сторони це не виключає статус цих транспортних засобів як речових доказів, а з іншої накладення на них арешту матиме надмірно обтяжливі наслідки як для орендаря, так і власника, які їх використовують для ведення діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку.

Тому, на Вантажний автомобіль та Причеп слід накласти арешт шляхом заборони відчуження, повернувши їх орендарю, ТОВ «СІЛЬВА ТРАНС УА», які є законними користувачами, зобов`язавши посадових осіб цього ТОВ надавати транспортні засоби слідчим, які проводять досудове розслідування для проведення слідчих дій, якщо у цьому виникне необхідність, а також попередити це ТОВ про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Щодо накладення арешту на ОСОБА_7 трактор та Щіпоріз, слідчий суддя враховує, що такі належать ОСОБА_4 , який їх, як він сам зазначив у своїх письмових поясненнях, передав безоплатно у користування ФОП ОСОБА_9 .

У свою чергу, за договором з СГВК «Мусійки», саме ФОП ОСОБА_9 зобов`язався виконувати роботи, які з урахуванням положень ст.ст. 4, 65, 67 ЛК України є спеціальним використанням лісових ресурсів і які потребують спеціального дозволу (лісорубного квитка).

Саме ФОП перед початком роботи був зобов`язаний отримати від власника земельної ділянки (СГВК «Мусійки») не лише документи, які посвідчують право власності, а й дозвільні документи на виконання робіт.

За таких обставин, ОСОБА_7 трактор зі Щіпорізом фактично використовувався як знаряддя кінцевого етапу лісозаготівельних робіт, які за відсутності відповідного дозволу мали завідомо протиправний характер.

Поряд з цим, Договір № 2 укладений між ФОП « ОСОБА_9 » та СГВК «Мусійки» ще в лютому 2025, на місці події вже була виявлена зрубана деревина, що свідчить про попередній та систематичний характер виконуваних робіт на земельній ділянці, звідки вилучено транспортні засоби.

Тому, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_7 трактор зі Щіпорізом арешту шляхом заборони їх відчуження, користування та розпорядження.

Враховуючи наявність договірних відносин між власником ділянки та ФОП ОСОБА_9 , обґрунтовані підстави стверджувати про систематичний характер лісозаготівельних робіт без передбаченого на те спеціального дозволу і доведеність прокурором того, що ці транспортні засоби є речовими доказами, такий спосіб арешту матиме пропорційний характер та не матиме наслідків для його власника, тобто буде співрозмірним завданням кримінального провадження.

Доводи ОСОБА_4 , в яких він стверджує, що ОСОБА_7 трактор зі Щіпорізом є джерелом його заробітку для проживання його та сім`ї слідчий суддя відхиляє як такі, що не підтверджені жодним доказам та суперечать змісту його ж пояснень, за якими він передав безоплатно у користування ФОП ОСОБА_9 ці транспортні засоби. Передача транспортних засобів безоплатно у користування виключає правомірні очікування власника на отримання засобів для проживання від експлуатації транспортних засобів іншою особою.

Саме такий вид арешту тимчасово вилученого майна на переконання слідчого судді є необхідним для виконання завдань КПК України, зокрема він унеможливить настання ризиків, визначених ч. 1 ст. 170 КПК України, не призведе до обмеження права власності та є співрозмірним завданням кримінального провадження та відповідатиме загальним засадам суспільства.

Керуючись вимогами ст.ст.110, 131, 170-173, 167 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження на автомобіль марки MAN TGX 18.470 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_2 та напівпричеп марки SCHMITZ з реєстраційним номером НОМЕР_3 , номер шасі (кузова) НОМЕР_4 , власником яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «КРОНОСПАС РІВНЕ», повернувши його на відповідальне зберігання орендарю, Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЛЬВА ТРАНС УА», зобов`язавши надавати транспортні засоби слідчим, які проводять досудове розслідування для проведення слідчих дій, якщо у цьому виникне необхідність.

Попередити уповноважених посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬВА ТРАНС УА» про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на Колісний трактор марки CLAAS XERION 3800TRAC VC, заводський № 78101690 з реєстраційним номером НОМЕР_5 та щіпоріз марки DOPPSTAND DH812 Q, заводський номер НОМЕР_6 з реєстраційним номером НОМЕР_7 , власником яких є ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_8 ), залишивши їх на території спеціального майданчику тимчасового утримання за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Ватутіна, 100-а.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на начальника Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію цієї ухвали передати для виконання уповноваженому на це органу, вручити прокурору та надати іншим заінтересованим особам.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 30.06.2025

Слідчий суддя ОСОБА_1