Справа № 953/4623/24
н/п 1-кс/953/3864/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2025 р. . Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001342 від 06.07.2023, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Талалаївка Талалаївського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимого, який перебуває на посаді заступника командира з морально-психологічного забезпечення НОМЕР_1 окремого батальйону НОМЕР_2 окремої бригади Сил територіальної оборони Збройних Сил України (в/ч НОМЕР_3 ), звання майор, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України.

Встановив:

15.05.2025 року старший слідчий СУ ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001342 від 06.07.2023, звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001342 від 06.07.2023 за підозрою ОСОБА_5 за ч.2 ст.369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_3 за №25 від 27.01.2023 ОСОБА_5 призначено на посаду заступника командира з морально-психологічного забезпечення НОМЕР_1 окремого батальйону НОМЕР_2 окремої бригади Сил територіальної оборони Збройних Сил України (в/ч НОМЕР_3 ) та має звання майор Збройних Сил України.

03.07.2023 в невстановлений в ході досудового розслідування час ОСОБА_5 під час зустрічі з старшим стрільцем-оператором НОМЕР_1 окремого батальйону НОМЕР_2 окремої бригади Сил територіальної оборони Збройних Сил України старшим солдатом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в місці тимчасової дислокації в Сумській області, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення протиправним шляхом, повідомив останньому, що завдяки його особистим зв`язкам з посадовими особами закладу охорони здоров`я, може вирішити питання щодо визнання ОСОБА_7 непридатним до військової служби та звільнення з лав Збройних Сил України.

Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, зазначив ОСОБА_7 що вказане рішення посадовими особами закладу охорони здоров`я будуть прийняті лише за умови надання грошових коштів загальною сумою 2000 доларів США.

23.07.2023 близько 10:40 год. ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи в кафе «Арома Кава» в приміщенні супермаркету «Рост», за адресою: м. Харків, вул. Георгія Тарасенка (стара назва вул. Плеханівська) буд. 135/139, підтвердив ОСОБА_7 свої вимоги про надання неправомірної вигоди, але вже в сумі 40 000 грн. для передачі посадовим особам закладу охорони здоров`я, для реалізації його умислу, спрямованого за здійснення впливу на прийняття рішення вищезазначеними посадовими особами. При цьому ОСОБА_5 зазначив що частину визначеної ним неправомірної вигоди в розмірі 20 000 грн. ОСОБА_7 повинен перерахувати на банківську картку номер якої надасть в подальшому .

ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що без надання ОСОБА_5 , вказаної суми неправомірної вигоди відповідні рішення про визнання його непридатним до військової служби та звільнення з лав Збройних Сил України прийняті не будуть, вимушений був погодились на протиправну пропозицію ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 створив умови, при яких ОСОБА_7 вимушений був погодитись на пропозицію ОСОБА_5 про надання останньому неправомірної вигоди за здійснення ним впливу на посадових осіб закладу охорони здоров`я.

На виконання свого злочинного плану ОСОБА_5 особисто відвіз ОСОБА_7 в заклад охорони здоров`я комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» (далі КНП СОР «ОКСЛ»), за адресою: Сумська область, Роменський район, м. Ромни, бульвар Європейський, буд.29 та в період з 06.09.2023 по 24.10.2023 останній знаходився на стаціонарному лікуванні.

11.09.2023 в ході спілкування між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 останній запевнив що домовився з головою військово-лікарської комісії при КНП СОР «ОКСЛ» ОСОБА_8 , щодо надання висновку комісії в якому буде змінено статус здоров`я, а також повторно зазначив що частину визначеної ним неправомірної вигоди в розмірі 20 000 грн. ОСОБА_7 повинен перерахувати на банківську картку номер якої надасть в подальшому .

17.09.2023 близько 17:32 год. на мобільний телефон ОСОБА_7 зателефонував заступник командира роти з морально-психологічного забезпечення, роти вогневої підтримки НОМЕР_1 окремого батальйону НОМЕР_2 окремої бригади Сил територіальної оборони Збройних Сил України ОСОБА_9 , який в ході телефонної розмови пояснив, що ОСОБА_5 надав йому вказівку про те, що він повинен зв`язатись з ним та надати номер карткового рахунку для подальшого перерахування ОСОБА_7 грошових коштів. Цього ж дня на мобільний телефон ОСОБА_7 від ОСОБА_9 надійшло текстове повідомлення з зазначенням карткового рахунку НОМЕР_4 , який фактично належить сусідці ОСОБА_9 за місцем мешкання ОСОБА_10 .

На виконання попередньої домовленості з ОСОБА_5 , 19.09.2023 ОСОБА_7 близько 13:53 год. перебуваючи у відділенні АТ КБ «Приватбанк» за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Соборна, буд.8, здійснив перерахування через термінал АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів в розмірі 20 000 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_4 .

В подальшому ОСОБА_10 зняла грошові кошти в розмірі 20 000 грн. з власного рахунку № НОМЕР_4 та передала ОСОБА_9 , який в свою чергу передав зазначені грошові кошти ОСОБА_5 , тобто ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 20 000 гривень в якості частини визначеної ним неправомірної вигоди за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме посадових осіб КНП СОР «ОКСЛ» при якій діє позаштатна постійно діюча військово-лікарська комісія, щодо прийняття останніми висновку в якому буде змінено статус здоров`я, а саме непридатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спеціальних спорудах придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

14.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просила його задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просив відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу, посилаючись на те, що клопотання є необґрунтованим, безпідставним і жодного ризика, передбаченого ст. 177 ПК України немає. Крім того, вказували, що відносно ОСОБА_5 вже застосовано по іншому кримінальному провадженню запобіжний захід у вигляді особистого зобов*язання, він є діючим військовим в зоні бойових дій.

Слідча суддя, вислухавши доводи сторін кримінального провадження та дослідивши надані матеріали встановила, що в провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження за номером №0001342 від 06.07.2023.

14.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

За даними клопотання, обґрунтованість пред`явленого повідомлення про підозру ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- показами свідка ОСОБА_7 від 06.06.2023, від 26.06.2023, від 19.12.2023;

- показами свідка ОСОБА_11 від 01.06.2024,;

- показами свідка ОСОБА_12 від 01.06.2024;

- показами свідка ОСОБА_10 від 12.06.2024;

- показами свідка ОСОБА_9 від 13.06.2024;

- показами свідка ОСОБА_8 від 27.06.2024;

- показами свідка ОСОБА_13 від 27.06.2024;

- показами свідка ОСОБА_14 від 27.06.2024;

- фактичними даними які містяться в протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 від 27.06.2024;

- фактичними даними які містяться в протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 від 27.06.2024;

- фактичними даними, які містяться в протоколі огляду, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 18.09.2023;

- фактичними даними, які містяться в протоколі про результати контролю за вчинення злочину від 20.09.2023;

- фактичними даними, які містяться в протоколах про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст.260 КПК України;

- фактичними даними, отриманими на запит в порядку ст.93 КПК України в АТ КБ «ПриватБанк» стосовно банківського рахунку ОСОБА_10 ;

- фактичними даними, отриманими в ході тимчасового доступу до АТ КБ «ПриватБанк» стосовно банківського рахунку ОСОБА_10 , а також реєстру руху грошових коштів та фотознімки зняття грошових коштів з банківського терміналу;

- фактичними даними, отриманими в ході тимчасового доступу до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» стосовно історії хвороби ОСОБА_7 ;

- фактичними даними, отриманими в ході тимчасового доступу до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» щодо проходження ВЛК ОСОБА_7 ;

- фактичними даними, отриманими на запит в порядку ст.93 КПК України в КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» щодо діяльності КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» (накази про призначення на посаду, функціональні обов`язки, тощо);

- висновком судово-економічної експертизи №СЕ-19/121-24/15546-ЕК від 07.06.2024 відповідно до якої в обсязі наданих документів, виключно з урахуванням інформації викладеної у додатку 1 до протоколу огляду предметів від 10.07.2024 (роздруківка інформації з оптичного носія DVD-R диску торгівельної марки «VERBATIM» з написом «вх.9539938-Вб», вилученому 10.07.2024 в АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.06.2024 (справа №953/4623/24, н/п 1-кс/9953/3914/24) з файлу з назвою: «583038.zip/_45546542_706460.xlsx», зарахування 19.09.2023 грошових коштів, а саме: 3 платежів по 4 000.00 грн., 1 платежу 3992.00 грн., на поточний картковий рахунок № НОМЕР_5 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», який належить ОСОБА_10 РНОКПП НОМЕР_6 , документально підтверджується.

- висновком судової експертизи відео, звукозапису №СЕ-19/121-24/15617-ВЗ від 13.09.2024 відповідно до якої слова та фрази промовлені на наданих носія інформації ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 - іншими матеріалами в їх сукупності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обрання запобіжного заходу має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді домашньому арешту посилається на підтвердження ризиків, передбачених п.п.1,3, 4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Дослідивши всі надані документи на підтвердження клопотання, які надані слідчому судді під час розгляду даного клопотання, приходжу до висновку, що дані доводи в повному обсязі не підтверджуються.

Так, за наданими до слідчого судді матеріалами, ОСОБА_5 є громадянином України, військовослужбовцем за мобілізацією з 04.05.2022 року, має військові нагороди, позитивно характеризується за місцем служби, за наданою інформацією приймав участь у бойових діях, з вищою освітою, одружений, фактично проживаючим в м. Харкові за місцем служби, раніше не судимим.

Так, слідчий у клопотанні посилається на ризики, передбачені п.п. 1,3, 4,5 ст. 177 КПК України, однак ризики, передбачені п.п. 3,4,5 ст. 177 КПК України не є конкретизованими по відношенню до підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки не зазначено яким чином підозрюваний може впливати на експерта, свідка, понятого, або дані на підтвердження вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, після подій ,що інкриміновано в 2023 році, або дані щодо можливого в майбутньому затягування розгляду справи.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Слідча суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежовують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.

Запобіжний захід - в будь-якому випадку впливає перш за все на поведінку підозрюваного та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, та не повинен підміняти собою покарання за вчинення злочину, адже вирішення таких питань є завданням більш пізніх етапів кримінального провадження.

Згідно з висновками у рішенні ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», ч.3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду запобіжного заходу, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.

Разом із тим, за п.196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо та застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин, а за п.39 рішення у справі «Хайредінов проти України», існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект п.3 ст.5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк і тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання від вартою перестає бути обґрунтованим.

Слід також зауважити на тому, що згідно рішення Конституційного суду України №14-рн/2003 від 08.07.2003 року у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Аналогічні висновки ЄСПЛ виклав у пілотному рішенні «Сукачов проти України» від 30.01.2020 року, де Суд визнав неналежними умови тримання ув`язнених під вартою у більшості СІЗО України (зокрема й в Одеському СІЗО), що виявляють порушення статті 3 Конвенції (п.46-100), а також зауважив на тому, що коли держава не може гарантувати кожному ув`язненому умови, які відповідають статті 3 Конвенції, найбільш доречним рішенням проблеми переповненості уявляється зменшення кількості утримуваних осіб шляхом частішого використання заходів, не пов`язаних з триманням під вартою і шляхом мінімізації використання попереднього ув`язнення (п.146).

На підставі вищезазначеного та недоведеності ризиків, передбачених п.п.3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, як на підставу для обрання запобіжного заходу, всіх представлених позитивних даних по особі підозрюваного, який є військовозобов*язаним станом на теперішній час та виконує постійно бойові завдання у період воєнного часу, суд, клопотання органу досудового розслідування про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в період воєнного часу відносно ОСОБА_5 відхиляє та вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов*язання і саме це й запобіжний захід, з врахуванням всіх даних по особі підозрюваного, його позитивних характеристик від командира військової частини, де проходить службу ОСОБА_5 у воєнний час та мобілізації чоловіків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування та з*ясування всіх обставин кримінального провадження та їх належну оцінку.

Таким чином, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Застосовуючи запобіжний захід необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. («Летельє проти Франції»).

Таким чином, виходячи з наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає за можливе обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов8язання, зазначаючи, що саме цей запобіжний захід є адекватним та відповідає особі підозрюваного і обставинам справи у воєнний час, з покладанням на нього обов*язків, передбачених ст. 194 КПК України, відхиливши клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту військовослужбовцю ОСОБА_5 у воєнний час.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

Постановив:

В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов*язання на 60 днів до 14.07.2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого прокурора, суду за кожною вимогою;

2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця

служби чи роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , експертами у даному кримінальному провадженні;

Ухвалу направити для виконання через слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 .

Встановити строк дії ухвали до 14.07.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1