УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 року Слідчий суддя Володимирського міського суду міста Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2025 року до суду надійшло належним чином погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначив, що 13 липня 2025 року, близько 22 години, ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту зі своєю дружиною з якою перебуває в шлюбі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив дії, що згідно ч. 17 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 являються фізичним насильством - формою домашнього насильства, а саме діючи умисно, керуючись метою заподіяння шкоди здоров`ю останньої, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер власних дій та передбачаючи їх наслідки, наніс їй декілька ударів кулаками рук по тулубу, внаслідок чого ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми, перелому 7-го ребра зліва, травматичного пневмотораксу зліва, закритої травми живота, розриву печінки та внутрішньої кровотечі, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

15.07.2025, слідчим відділенням Володимирського РВП ГУНП у Волинській області відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000559 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 121 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста Київ, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта професійно-технічна, одружений, не працюючий, раніше не судимий.

15 липня 2025 року, о 10 год 20 хв., ОСОБА_6 , затримано, в порядку ст. 208 КПК України, як особу, що щойно вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

16 липня 2025 року слідчим, за погодженням з прокурором, складено та в той же день вручено ОСОБА_6 письмове повідомлення про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

На підставі викладеного, слідчий та прокурор у судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Також підозрюваний раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з вчиненням насильства в сім`ї, що свідчить про його схильність до насилля, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим у органів досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що останній, знаходячись на свободі може переховуватися від органів слідства та суду, тим самим перешкоджати досудовому розслідуванню, впливати на свідків та потерпілу.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання, в своїх поясненнях зіслались на обставини, викладені у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_6 свою причетність до інкримінованого кримінального правопорушення не заперечив. Пояснив, що він неофіційно працює в магазині «Колорит», де складає меблі, у зв`язку з чим просив надати йому можливість і надалі працювати, заробляти кошти та допомагати дружині, а тому застосувати до нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання його рідного дядька ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 .

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що її підзахисний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не офіційно працює, сам з`явився до поліції та розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, при проведенні слідчого експерименту з його участю також розповів та показав як та при яких саме обставинах ним було вчинено кримінальне правопорушення, не намагався уникнути кримінальної відповідальності та мав належну процесуальну поведінку. Просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, саме за місцем реєстрації його рідного дядька ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , надавши письмову заяву ОСОБА_8 про те, що останній не заперечує щодо відбування ОСОБА_6 домашнього арешту в його будинку.

Слідчий суддя вислухавши думку учасників процесу, приходить до такого.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого правопорушення, окрім його власних пояснень, повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: протоколами оглядів місця події від 14.07.2025 року, протоколом допиту підозрюваного від 15.07.2025 року, протоколами допиту свідків від 15.07.2025, протоколом проведення слідчого експерименту від 15.07.2025 року, протоколом допиту потерпілої від 15.07.2025 року, рапортами працівників поліції та іншими матеріалами справи.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Крім наявності повідомленої підозри, у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 слідчий та прокурор вказали про існування ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: запобігання переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні наведено доводи щодо існування таких ризиків, однак не підтверджено їх будь-якими доказами, а відтак вони є лише припущеннями і не можуть братися слідчим суддею до уваги.

В той же час слідчим та прокурором не було доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Як встановлено в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, від органів досудового розслідування чи суду він не переховувався, на свідків також впливу не здійснював, виконував свої процесуальні обов`язки належним чином.

Також в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, одружений, не офіційно працює, не переховувався від слідства, а добровільно з`явився в поліцію та повідомив про вчинення ним кримінального правопорушення, по місцю проживання характеризується посередньо.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3-5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Також Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Звісно, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст під час формування внутрішнього переконання слідчого судді, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства і суду.

Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості.

Наявність такої підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою.

Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

Як вбачається з письмової заяви ОСОБА_8 , який являється дядьком підозрюваного, він не заперечує щодо перебуванням його племінника ОСОБА_6 під домашнім арештом в його будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Наведені обставини у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що до підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, зокрема у виді домашнього арешту.

В такому разі заборона підозрюваному у визначений слідчим суддею час залишати своє житло та застосуванням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України в повній мірі надасть можливість запобігти ризикам щодо його переховування від органу досудового слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також не надасть можливості підозрюваному вчинити інший злочин.

Керуючись ст.ст.176 178, 181, 183, 194, 196 , 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді у вигляді домашнього арешту строком на шістдесят днів, тобто по 13 вересня 2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 в період з 21 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. щоденно без дозволу слідчого, прокурора або суду за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття);

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою;

- не відлучатися з м. Володимир, Волинської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі наявності).

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що порушення покладених на нього слідчим суддею обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

У відповідності до вимог, передбачених п.1 ч.3 ст.202 КПК України, звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти після доставки останнього до місця проживання.

Контроль за виконанням підозрюваним запобіжного заходу покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Копію ухвали направити начальнику Володимирському ВП РВП ГУНП у Волинській області для організації її виконання.

Згідно ст.181 ч.4 КПК України орган Національної поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це прокурора та суд.

Копію ухвали вручити учасникам провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 14 год. 30 хв. 16 липня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_9