Провадження № 1-кп/344/406/25
У Х В А Л А

27 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області розглядається кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.309 КК України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 08 липня 2025 року застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено на строк до 05 вересня 2025 року включно.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Прокурор подав суду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , що попередньо вручене стороні захисту, з посиланням на ризики, передбачені ст.177 КПК України. Підтримуючи подане клопотання, зазначив про наявність ризиків можливого переховування ОСОБА_6 від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідка, що ще не допитувались у судовому засіданні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Потерпілий підтримав думку прокурора.

Захисник заперечила щодо задоволення вказаного клопотання. Просила врахувати, що кримінальне провадження зареєстровано у 2023 році, з того часу єдиним «впливом» обвинуваченого на потерпілого було відшкодування завданої шкоди; жодних заяв про незаконний вплив на потерпілого та свідка не надходило. І хоча обвинувачений ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні двічі оголошувався у розшук, на даний час для запобігання ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду достатнім для обвинуваченого запобіжним заходом буде цілодобовий домашній арешт за адресою, що вказана у обвинувальному акті.

Обвинувачений просив змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт або підписку про невиїзд, щоб мати змогу працювати.

Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, в тому числі дані, що характеризують особу ОСОБА_6 , його вік, стан здоров`я, майновий стан, відсутність постійного місця проживання (на час затримання проживав на підприємстві, де працював ТОВ «Панбетон» у с.Загвіздя), відсутність міцних соціальних зв`язків (неодружений), репутацію обвинуваченого, що раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст.71 КК України, суд враховує, що кримінальні правопорушення, інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_6 , є тяжким злочином (ч.4 ст.185 КК України) та кримінальними проступками (ч.1 ст.357, ч.1 ст.309 КК України), на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України щодо можливого переховування від суду, оскільки обвинувачений під час розгляду даного кримінального провадження двічі перебував у розшуку, враховуючи також санкції ч.1 ст.357, ч.1 ст.309, ч.4 ст.185 КК України, що інкриміновані обвинуваченому, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, що призведе до порушення розумних строків судового розгляду; незаконного впливу на потерпілого, свідка, що ще не допитувались у судовому засіданні, оскільки суд зважає на процедуру отримання показань та безпосередність дослідження доказів; вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи, що під час розгляду судом кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, до суду надійшло інше кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України.

Суд вкотре наголошує, що ухвалами Івано-Франківського міського суду від 18.01.2024, 15.02.2024, 09.09.2024, 24.09.2024 до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовувались приводи, однак вказані ухвали суду не виконано, обвинуваченого до суду не доставлено. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30.10.2024 оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_6 . Відповідно до рапорту оперуповноваженого Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, 12.02.2025 встановлено місцезнаходження ОСОБА_6 та останнього доставлено до суду. 17 лютого 2025 року кримінальне провадження поновлено.

Однак, 17.02.2025 обвинувачений ОСОБА_6 у судове засідання вкотре не прибув, належним чином повідомлявся про час та місце проведення судового засідання за відомою суду адресою у спосіб, визначений законом (т.2 а.с.92), у зв`язку з чим до обвинуваченого застосовано привід, який не виконано, так як місце проживання обвинуваченого не встановлено.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 06.03.2025 вдруге оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_6 , який виконано 11.06.2025. Як вбачається з рапорта працівника поліції та повідомлено суду безпосередньо обвинуваченим, він проживав на підприємстві, де працював ТОВ «Панбетон» у с.Загвіздя.

Суд окремо звертає увагу на те, що на даний час у обвинуваченого ОСОБА_6 відсутнє місце фактичного проживання.

Вказане беззаперечно свідчить про існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Суд враховує, що ризик у свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для судового провадження подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України. Тобто ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від суду. Зазначена обставина може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Так, у справі «Бекчиєв проти Молдови» ЄСПЛ вказав, що «ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню». У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на те, що «суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів» («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»). Суд також враховує, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання суду, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків. Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження. Виключно застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду.

Суд враховує, що щодо ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою обрано 16.06.2025 з визначенням застави згідно ч.3 ст.183 КПК України у розмірі 60560 гривень, яку може бути внесено як обвинуваченим, так і іншою особою в будь-який момент під час розгляду кримінального провадження, однак заставу не внесено.

Обставини, що слугували підставою застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави до зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою доцільно продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 369-372, ч.2 ст.392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити. Застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою продовжити до 25 жовтня 2025 року включно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12), вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_7