Єдиний унікальний номер 205/5858/25
Номер провадження 1-кс/205/380/25
Справа № 205/5858/25
УХВАЛА

іменем України

23 квітня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурор - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Західної окружної прокуратури м.Дніпра - ОСОБА_3 , про арешт майна в межах виконання запиту компетентного органу Республіки Польща про міжнародну правову допомогу у кримінальній справі № RP І Ds.18.2017 щодо проведення процесуальних дій з ОСОБА_4 ,-

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Західної окружної прокуратури м.Дніпра - ОСОБА_3 , про арешт майна в межах виконання запиту компетентного органу Республіки Польща про міжнародну правову допомогу у кримінальній справі № RP І Ds.18.2017 щодо проведення процесуальних дій з ОСОБА_4 .

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначає, що у Західній окружній прокуратурі м.Дніпра, за дорученням Дніпропетровської обласної прокуратури, перебувають на виконанні матеріали запиту компетентного органу Республіки Польща про міжнародну правову допомогу у кримінальній справі № RP І Ds.18.2017 щодо проведення процесуальних дій з ОСОБА_4 .

Відповідно до запиту компетентного органу Республіки Польща про міжнародну правову допомогу у кримінальній справі № RP І Ds.18.2017, наголошено про необхідність вручення процесуальних документів ОСОБА_4 , проведення його допиту в якості підозрюваного та затримання майна підозрюваного ОСОБА_4 шляхом накладення арешту на рухоме майно у вигляді автомобіля Porsche д.н.з НОМЕР_1 та мотоциклу Indian д.н.з НОМЕР_2 , на підставі постанови прокурора про забезпечення майна у кримінальній справі № RP І Ds.18.2017, з подальшою передачею до Регіональної Прокуратури у м. Вроцлав Республіки Польща.

Постанова прокурора про забезпечення майна від 20.08.2024 у кримінальній справи № RP І Ds.18.2017 мотивована тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, у тому числі злочину, передбаченого ч. 3 ст. 271 Кримінального Кодексу, за яке відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 33 Кримінального Кодексу передбачено покарання у вигляді штрафу та до ОСОБА_4 може бути застосовано загальний штраф розміром 480000 злотих (чотириста вісімдесят тисяч злотих).

Відповідно до частини першої статті 291 Кримінально-процесуального кодексу Республіки Польща, якщо обвинувачений у вчиненні злочину, за який або у зв`язку з яким може бути призначено покарання у вигляді:

1) штрафу;

2) грошової оплати;

3) конфіскації;

4) компенсаційного заходу;

5) повернення потерпілій особі чи іншому уповноваженому суб`єкту матеріальну вигоду, яку винний отримав від вчиненого злочину, або її еквівалент;

Виконання цього вироку може бути забезпечено державою щодо майна обвинуваченого або майна, зазначеного в частині 2 статті 45 Кримінального кодексу, якщо є обґрунтовані побоювання, що без такого забезпечення виконання вироку буде неможливо або значно ускладнено.

Безсумнівний факт переховування підозрюваного від польських правоохоронних органів та уникнення кримінальної відповідальності означає, що без забезпечення майна стягнути штраф, який йому загрожує, буде неможливо.

Під час виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги встановлено, що 17.01.2024 транспортний засіб автомобіль, Porsche д.н.з НОМЕР_1 , відчужено ОСОБА_4 . ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу транспортного засобу № 1242/2024/4261559 від 17 січня 2024 року. Разом з тим, під час додаткового допиту підозрюваний ОСОБА_4 повідомив, що приблизно на весні 2021 року ним здійснено продаж транспортного засобу, мотоциклу Indian д.н.з НОМЕР_2 третій особі.

Відповідно до інформації Регіонального сервісного центру ГЦС МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (Філії ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС України від 20.01.2025 за вихідним № 31/29/14-1241-2025 встановлено, що за ОСОБА_4 21.06.2022 зареєстровано право власності на транспортний засіб марки «INDIAN FTR1200», 2021 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 . Станом на 20.01.2025 перереєстрація вказаного транспортного засобу не здійснювалась.

Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 522 КПК України, до запиту про проведення обшуку, огляду місця події, вилучення, арешту чи конфіскації майна або інших процесуальних дій, дозвіл на проведення яких надається судом згідно з цим Кодексом, додається інформація про докази, які обґрунтовують потребу у відповідних заходах.

У зв`язку з тим, що проведення затримання майна підозрюваного ОСОБА_4 шляхом накладення арешту на рухоме майно у вигляді мотоциклу Indian д.н.з НОМЕР_2 на підставі постанови прокурора про забезпечення майна від 20.08.2024 у кримінальній справи № RP І Ds.18.2017 не вбачається можливим, оскільки не надано відповідного дозволу суду. Тому виникає необхідність в отриманні дозволу суду на накладення арешту на мотоцикл Indian д.н.з НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

Європейською конвенцією про взаємну допомогу у кримінальних справах 1959 року та розділом ІХ КПК України «Міжнародне співробітництво під час кримінального провадження» визначено механізм міжнародного співробітництва під час кримінального провадження.

На території України з метою виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги можуть бути проведенні будь-які процесуальні дії, передбачені цим Кодексом або міжнародним договором (ст. 561 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 562 КПК України, якщо для виконання запиту компетентного органу іноземної держави необхідно провести процесуальну дію, виконання якої в Україні можливе лише з дозволу прокурора або суду, така дія здійснюється лише за умови отримання відповідного дозволу в порядку, передбаченому цим Кодексом, навіть якщо законодавство запитуючої сторони цього не передбачає. Підставою для вирішення питання щодо надання такого дозволу є матеріали звернення компетентного органу іноземної держави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 3, ч. 5 ст. 132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до пункту 4 вищевказаної статті, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Вказані вимоги кримінального процесуального закону при поданні клопотання про арешт майна, прокурором виконані належним чином, а тому, на переконання слідчого судді, клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, оскільки наданими матеріалами клопотання підтверджується, що зазначене майно, у разі доведеності винуватості особи може забезпечити виконання вироку, слідчий суддя вважає доведеним необхідність арешту майна і ризиків передбачених положеннями п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, доходить висновку про обґрунтованість клопотання та накладення арешту на майно.

Водночас, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та кримінальним правопорушенням під час подальшого досудового розслідування або судового розгляду обвинувального акту буде спростована або судом буде встановлено відсутність складу чи події злочину, власник майна наділений правом ініціювати, в порядку ст. 174, п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України, питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 36, 131, 132, 170-172, 562 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Західної окружної прокуратури м.Дніпра - ОСОБА_3 , про арешт майна в межах виконання запиту компетентного органу Республіки Польща про міжнародну правову допомогу у кримінальній справі № RP І Ds.18.2017 щодо проведення процесуальних дій з ОСОБА_4 задовольнити.

Накласти арешт на майно, з забороною відчуження, а саме на транспортний засіб - мотоцикл Indian, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1