Справа № 706/387/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка Черкаської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260 від 13.02.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Христинівка, Черкаської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 12.01.2025 близько 16 год 00 хв, перебуваючи на перехресті вулиць Н. Терещенка Тиха Садова неподалік будинковолодіння АДРЕСА_2 , в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому продовжено Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженим Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022, Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16.1 1.2022. Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023, Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023, Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023, затвердженим Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023, Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, затвердженим Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023, Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, затвердженим Законом України № 3564-ІХ від 06.02.2024, Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, затвердженим Законом України № 3684-ІХ від 08.05.2024, Указом Президента України від 23.07.2024 № 469/2024. затвердженим Законом України від 23.07.2024 № 3891 -IX, Указом Президента України № 740/2024 від 28.10.2024, затвердженим Законом України № 4024-ІХ від 29.10.2024, на узбіччі дороги виявив мобільний телефон марки «Тесnо» моделі «Spark Go 1», після чого, усвідомлюючи, що він знаходиться в громадському місці, та те, що вказаний телефон належить сторонній особі, яка його втратила, діючи умисно і цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужої власності, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав вищевказаний мобільний телефон, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вартість якого, згідно висновку експерта № 455/25 від 14.02.2025, складає 3199 грн 25 коп, при цьому, маючи усі можливості для встановлення та повернення зазначеного мобільного телефону власнику, не вчинив жодних дій на повернення викраденого майна, після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану вище суму.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

28 березня 2025 року прокурор Уманської окружної прокуратури ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000260 від 13.02.2025, та обвинувачений ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , у цьому провадженні на підставі ст. 468, 469, 470, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості, на укладення якої прокурору попередньо надана письмова згода від 28.03.2025 потерпілою ОСОБА_6 .

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, обвинувачений зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; під час допиту в судовому провадженні надати достовірну та повну інформацію, що стосується всіх фактів цієї справи, які йому відомі; до закінчення судового розгляду кримінального провадження та набрання вироком законної сили при першому виклику з`являтись до суду.

Також сторони угоди узгодили покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України та покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, які визначені у ст. 476 КПК України, щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, при визначенні міри покарання покладається на розсуд суду, претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, зважаючи на можливість з`ясування всіх обставин під час підготовчого судового засідання за відсутності в ньому потерпілої, а також враховуючи, що потерпіла не є стороною угоди про визнання винуватості, судом, відповідно до приписів ст. 325 КПК України, вирішено проводити підготовче судове засідання без її участі.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину за фактичними обставинами, вказаними у обвинувальному акті, визнав повністю та надав згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості, просив її затвердити.

Захисник ОСОБА_5 висловив думку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами угоди покарання.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, переконався, що при укладенні угоди про визнання винуватості сторони діяли добровільно, кваліфікація дій обвинуваченого є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а тому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання можливі для виконання.

Відповідно до вимог ч.4 ст.474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, а також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

За таких обставин суд убачає наявність усіх підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК України визначаються виключно судом.

Ураховуючи те, що сторони угоди узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням, суд, будучи зобов`язаним прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди, визначає тривалість іспитового строку на власний розсуд.

При визначенні тривалості іспитового терміну суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував завдані збитки, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Як обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався, підстав для його застосування до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 березня 2025 року у кримінальному провадженні №0000260 від 13.02.2025 між прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , на укладення якої прокурору попередньо надана письмова згода потерпілої ОСОБА_6 від 28 березня 2025 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю в 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «Тесnо» моделі «Spark Go 1», ІМЕІ НОМЕР_1 в копусі білого кольору, коробку до даного мобільного телефону та касовий чек, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 під зберігальну розписку, залишити у власності останньої.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений потерпілою, обвинуваченим, захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Христинівський районний суд Черкаської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку суду у день його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_8