Провадження №11-сс/801/408/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2025 року,

якою задоволено клопотання слідчого та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 15 червня 2025 року включно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Вінниці, громадянину України, неодруженому, непрацевлаштованому, раніше не судимому, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Клопотання слідчого мотивовано тим, що слідчим відділом Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001984 від 18.12.2024, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 313 КК України.

У межах даного кримінального провадження 15 березня 2025 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання психотропних речовин з метою збуту, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини у особливо великих розмірах

Стороною обвинувачення встановлено наявність ризиків того, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки останній вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Також установлено наявність ризиків, передбачених п.п.3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки перебуваючи на волі та не маючи доходу на проживання, ОСОБА_9 може вчиняти ряд нових майнових злочинів, з метою отримання грошової винагороди, та збагачення, а також продовжити інкриміноване йому кримінальне правопорушення та здійснювати вплив на свідків.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2025 року задоволено клопотання слідчого. Продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 15 червня 2025 року (включно).

Постановлене рішення слідчим суддею мотивоване тим, що на час розгляду клопотання ризики, які встановлені ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу, не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_9 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважав, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання. Оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_9 , належить до категорії особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також ураховуючи наявність вищевказаних, доведених прокурором ризиків, слідчий суддя вважав на даному етепі розслідування не доцільним визначати підозрюваному розмір застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить змінити ухвалу слідчого судді та визначити підозрюваному розмір застави.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що досудовим слідством на даному етапі завершено встановлення та допит свідків, здійснено вилучення усіх доказів, у тому числі речових. Такі обставини вказують на те, що ризики впливу підозрюваним на свідків та вчинення ним дій, спрямованих на приховування, знищення, спотворення доказів та будь-яке інше перешкоджання кримінальному провадженню на даному етапі вже відпали.

З урахуванням конкретних обставин провадження, даних про особу підозрюваного, його щире каяття та визнання вини, надання показів та сприяння у проведенні досудового розслідування, вважає за можливе визначити заставу, проте в максимальному розмірі, установленому кримінальним процесуальним законом щодо особливо тяжких злочинів. Окрім того, у разі внесення застави, судом на підозрюваного ОСОБА_9 будуть покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, які у свою чергу цілком здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Також звертає увагу на те, що в КПК відсутня пряма заборона стосовно визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з підстав, наведених у ній.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, перевіривши матеріали судового провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як убачається із апеляційної скарги, захисником не оскаржується обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким йому висунуто підозру, а саме за ч.3 ст.307 КК України, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорені, та вважає висновки слідчого судді у цій частині правильними.

Судове рішення стосовно обрання та продовження запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, урахування особи підозрюваного та інших обставин, у тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За приписами до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого,експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Згідно з ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Розглядаючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою,слідчий суддя, суд для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 .

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, що виключають можливість продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

При цьому апеляційний суд ураховує, що особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Відповідно ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про продовження існування ризику переховування ОСОБА_9 від органів досудового розслідування та/або суду і ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення даного кримінального правопорушення.

Оцінюючи існування ризику, передбаченого п.п.1,5ч.1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд ураховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З матеріалів кримінального провадження, а саме протоколу про результати здійснення негласної слідчо-розшукової дії від 13.03.2025 вбачається, що ОСОБА_9 планував незаконно перетнути державний кордон, цікавився можливими способами незаконного перетину кордону. Також апеляційний суд ураховує, що ОСОБА_9 навчався на факультеті хімії, біології і біотехнології, де отримав знання та вміння роботи з хімічними реагентами, які необхідні для синтезу наркотичних засобів тощо, не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу, а тому перебуваючи на волі, може надалі незаконно займатись придбанням, зберіганням та збутом особливо небезпечних психотропних речовин у особливо великих розмірах з метою отримання прибутку. При цьому із протоколів про результати здійснення негласної слідчо-розшукової дії від 13.03.2025 вбачається, що ОСОБА_9 обмірковував можливості продовження такої діяльності в Європі.

Що стосується наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, то апеляційний суд зауважує, що при встановленні ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).Таким чином, не перебуваючи під вартою підозрюваний не буде обмежнний у спілкуванні з свідками у кримінальному провадженні.

Разом з тим, безпідставиними є доводи про те, що ризики вчинення підозрюваним дій, спрямованих на приховування, знищення, спотворення доказів та будь-яке інше перешкоджання кримінальному провадженню на даному етапі вже відпали, оскільки вказаний ризик, як убачається із змісту клопотання про продовження строку тримання під вартою, не зазначався слідчим.

Не спростовують висновків слідчого судді про доцільність продовження строку тримання під вартою підозрюваного доводи захисника про можливість запобігання ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, шляхом застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді застави, оскільки останній раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, щиро кається та визнає вину, сприяє у проведенні досудового розслідування.

Відхиляючи вказані доводи, колегія суддів ураховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість, спосіб вчинення, та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави уважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, підстав для зміни судом ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід апеляційний суд не вбачає з огляду на вищевикладені мотиви, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Також стороною захисту не надано доказів, які б свідчили про неможливість тримання підозрюваного під вартою, за станом здоров`я.

Окрім того, п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів або прекурсорів.

На переконання колегії суддів, при продовженні підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею правомірно не визначено розмір застави, враховуючи положення п.5 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушенняу сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів або прекурсорів, а також з огляду на те, що покладення на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених запобіжним заходом у виді застави, може бути недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, зважаючи на фактичні обставини даного провадження, а відтак не мінімізує існуючі ризики.

Із цих підстави, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею безпідставно не визначено ОСОБА_9 розмір застави.

З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги захисника щодо зміни ухвали слідчого судді про про продовження застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під ватою та визначення застави, задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2025 року- залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4