Справа № 939/1857/25
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

01 липня 2025 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , в режимі відеоконференції з приміщення ДУ "Київський слідчий ізолятор",

захисника адвоката ОСОБА_5 , дистанційно в режимі відеоконференцзв`язку,

законного представника малолітньої потерпілої

ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в селищі Бородянці Бучанського району Київської області по вул. Шевченка, 3 кримінальне провадження № 0000187 від 12 травня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез Донецької області, громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України,

в с т а н о в и в :

26 червня 2025 року до Бородянського районного суду Київської області з Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 26 червня 2025 року підготовче судове засідання було призначено на 01 липня 2025 року, на 11-у годину.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

12 травня 2025 року, в період часу з 03-ї до 04-ї години, в селищі Бородянці Бучанського району Київської області обвинувачений ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_7 , знаходячись у кімнаті квартири АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, використовуючи безпорадний стан потерпілої, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою особою, тобто не досягла чотирнадцяти років, застосовуючи насильство, що виразилось в утриманні її руками на ліжку, без її добровільної згоди, діючи умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, зняв з ОСОБА_7 нижню білизну, та вчинив відносно малолітньої ОСОБА_7 дії сексуального характеру, не пов`язані з проникненням в тіло, які виразились в торканні руками до статевих органів малолітньої, притисканні до неї своїм тілом, демонстрації своїх статевих органів.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , посилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження або внесення подання про визначення підсудності немає, просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акта суддею одноособово у закритому судовому засіданні.

Захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечував щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримав позицію свого захисника адвоката ОСОБА_5 .

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 заперечень щодо призначення судового розгляду не висловив.

Малолітня потерпіла ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явилась.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Бородянському районному суду Київської області, підстав для закриття кримінального провадження не встановлено, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, а тому кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у закритому судовому засіданні відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 27 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 226 КПК України допит малолітньої або неповнолітньої особи проводиться у присутності законного представника, педагога або психолога, а за необхідності лікаря.

Враховуючи викладене, оскільки потерпіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою особою, то її допит необхідно проводити у присутності педагога або психолога.

До суду надійшло клопотання прокурора Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюна два місяці. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його судом винуватим, обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене; крім того, при продовженні запобіжного заходу слід врахувати, що ОСОБА_4 зареєстрований на території іншої області, а саме в місті Торезі Донецької області, а в селищі Бородянці проживає без реєстрації, він не має стійких соціальних зв`язків, не працює, не одружений, а тому може переховуватись від суду. Також обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, малолітню потерпілу, законного представника малолітньої потерпілої, оскільки вони проживають в одному селищі та наглядно знайомі один з одним, і вплив обвинуваченого ОСОБА_4 може призвести до неможливості притягнення його до кримінальної відповідальності. Також у разі не продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, перебуваючи не під вартою, він може вчинити ряд дій, для того щоб унеможливити надання стороною обвинувачення доказів причетності обвинуваченого до злочину і таким чином перешкоджати кримінальному провадженню; також обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити злочинну діяльність. Тому, враховуючи репутацію обвинуваченого, який схильний до насильницьких дій і раніше судимий, на думку прокурора, менш суворі запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою строком.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 клопотання підтримала і викладене підтвердила.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, зазначивши, що доказів вини обвинуваченого не зібрано, обвинувачення ґрунтується лише на припущеннях, ризики не підтверджені, а тому відсутні підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і при цьому просив застосувати до обвинуваченого домашній арешт, за адресою, яку зазначить сам обвинувачений.

Обвинувачений ОСОБА_4 також просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думки учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 13 травня 2025 року ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 липня 2025 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно ст. 178 і ст. 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, суд повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте, продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки реальної суспільної потреби, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі Lavents v.Latvia п. 70).

Суд вважає, що в даному випадку продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на малолітню потерпілу, її законного представника, свідків у цьому кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах двох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд вважає за необхідне, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Керуючись ст. 27, 176, 177, 178, 183, 197, 199, 314, 315 , 316 КПК України, суд

у х в а л и в :

Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, до судового розгляду на підставі обвинувального акта у закритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Бородянського районного суду Київської області на 10 липня 2025 року, на 10 годину.

Кримінальне провадження розглянути суддею одноособово.

В судове засідання викликати прокурора Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , малолітню потерпілу ОСОБА_7 , законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 та педагога (психолога).

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 29 серпня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення лише в частині продовження дії запобіжного заходу, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії ухвали суду.

Головуючий суддяОСОБА_8