Справа № 946/4498/25
Провадження № 1-кс/946/1261/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року Ізмаїльській міськрайонний суд Одеської області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

16.06.2025 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, якою просить зобов`язати уповноважену особу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення за його заявою від 11.06.2025 року та надати йому витяг з ЄРДР.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 11.06.2025 року він звернувся до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про скоєння злочину, якою просив внести відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 397 КК України. Проте станом на дату звернення зі скаргою відомості до ЄРДР за його заявою не внесені.

17.06.2025 року ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відкрито провадження у справі.

Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні наполягав на задоволенні скарги.

Представник Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, слідчий ОСОБА_4 надав заяву від 19.06.2025 року про розгляд справи за його відсутності, якою надав копії матеріалів звернення ОСОБА_3 та просив відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши учасників кримінального провадження, вивчивши інші матеріали, що містяться в матеріалах справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.06.2025 року ОСОБА_3 звернувся до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області з заявою про скоєння злочину, якою просив внести відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 397 КК України.

Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 7 КПК України встановлені загальні засади кримінального провадження, яким повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься публічність. Згідно цього принципу, у відповідності до ст.25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Частиною 4 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Статтею 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Як встановлено в судовому засіданні, у заяві про злочин від 11.06.2025 року ОСОБА_3 зазначив, що в діях особи на ім`я ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 397 КК України.

Листом слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 № 65160-2025 від 18.06.2025 року повідомлено ОСОБА_3 , що його заява від 11.06.2025 року долучена до матеріалів кримінального провадження № 0000732 від 20.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України. (ЄО 10195 від 19.05.2025 року).

Одночасно слідчим суддею приймається до уваги, що предметом розгляду вказаної скарги є не внесення відомостей до ЄРДР Ізмаїльським РВП ГУНП в Одеській області.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено наступне.

19.05.2025 року ОСОБА_3 звернувся до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка зареєстрована Ізмаїльським РВП ГУНП в Одеській області 19.05.2025 року Вх. № П-5082.

Вказаною заявою ОСОБА_3 просив внести відомості до ЄРДР за ст.ст. 14, 27, 115, 121, 122, 125, 129, ч.ч. 1, 2 ст. 182, ст. 296, ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 383, ч. 1 ст. 397 КК України.

Відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 19.05.2025 року внесені 20.05.2025 року за № 0000732, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст.383 КК України.

Крім того, 26.05.2025 року ОСОБА_3 звернувся до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області з додатковою заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка зареєстрована Ізмаїльським РВП ГУНП в Одеській області 26.05.2025 року Вх. № П-5596.

Листом слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 № 50849-2025 від 06.06.2025 року ОСОБА_3 повідомлено, що його заява від 26.05.2025 року долучена до матеріалів кримінального провадження № 0000732 від 20.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України. (ЄО 10195 від 19.05.2025 року).

У подальшому, 11.06.2025 року ОСОБА_3 звернувся до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області із заявою від 11.06.2025 року про вчинення кримінального правопорушення, яка зареєстрована Ізмаїльським РВП ГУНП в Одеській області 11.06.2025 року Вх. № П-6946.

Листом слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 № 65160-2025 від 18.06.2025 року ОСОБА_3 повідомлено, що його заява від 11.06.2025 року долучена до матеріалів кримінального провадження № 0000732 від 20.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України. (ЄО 10195 від 19.05.2025 року).

Як встановлено у судовому засіданні, у своїх заявах від 19.05.2025 року, 26.05.2025 року та 11.06.2025 року, ОСОБА_3 зазначає на тотожні обставини вчиненого кримінального правопорушення, проте просить відомості до ЄРДР внести за різною правовою кваліфікацією, зазначеною ним у заявах про вчинення кримінальних правопорушень.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Статтями 303, 304 КПК визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, п.1 ч.1 ст.303 КПК передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч.1 ст.304 КПК).

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 року №298).

Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК).

Зміст пункту 2 глави 4 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі - Положення про ЄРДР) передбачає на етапі внесення даних та створення (збереження) Реєстратором електронної форми «Правопорушення» здійснюється автоматичний контроль наявності в Реєстрі вже існуючого правопорушення з дублюючими даними.

При цьому перевірка здійснюється за сукупністю відомостей про кримінальні правопорушення, які внесені до Реєстру всіма Реєстраторами, щодо повного збігу даних кримінального правопорушення

Повторне внесення відомостей до ЄРДР за одними й тими ж обставинами незалежно від джерел надходження такої інформації не передбачається й оскільки відповідні заяви та повідомлення на підставі пунктом 9 глави 4 розділу ІІ Положення про ЄРДР реєструються як дублікат та окремо кримінальне провадження не обліковується, а отже і не розслідується.

Окрім того, слідчий суддя наголошує, що встановлювати повну відповідність ознак кримінального злочину ознакам норми, що передбачає відповідальність за вчинення злочину, тобто кваліфікувати злочин, чинним КПК України відносено до дискреційних повноважень органа досудового розслідування та слідчий суддя відповідно до положень КПК України не наділений повноваженням зазначати в ухвалі конкретну правову кваліфікацію злочину, відомості за якою мають бути внесені до ЄРДР. Також кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості перекваліфікації дій на стадії досудового розслідування, тобто слідчий суддя не уповноважений перекваліфіковувати злочин у кримінальному провадженні, яке перебуває в провадженні відповідного органа досудового розслідування, оскільки здійснення перекваліфікації злочину передбачено лише під час судового провадження (ст. 337 КПК України) судом або прокурором у разі змінення обвинувачення в суді (стаття 338 КПК України).

Отже, як було встановлено слідчим суддею, у провадженні Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000732 від 20.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, відомості до ЄРДР, які були внесені за заявою ОСОБА_3 від 19.05.2025 року, яка зареєстрована Ізмаїльським РВП ГУНП в Одеській області 19.05.2025 року Вх. № П-5082, зміст якої є тотожнім зі змістом заяви ОСОБА_3 від 10.06.2025 року, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Слідчий суддя вважає, що вказаний висновок про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду викладеній в постанові від 30 січня 2019 року (справа №818/1526/18), відповідно до якого - у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області стосовно невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 11.06.2025 року, та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись ст.ст. 214, 303 305, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області стосовно невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 11.06.2025 року, та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 20.06.2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1