Справа № 638/3589/25
Провадження № 1-кп/638/1412/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушнь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Шевченківському районному суді м. Харкова перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 185 КК України та за ч. 2 ст. 190 КК України.

У судове засідання не з`явився прокурор, який підтримує обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Учасники кримінального провадження не заперечували проти розгляду окремих процесуальних питань за відсутності одного із прокурорів.

У судове засідання з`явився потерпілий у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України - ОСОБА_6 . Вказав, що не має матеріальних претензій до ОСОБА_4 , вважає, що немає потреби суворо карати його, вказав, що пробачає ОСОБА_4 . Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні попросив вибачення у потерпілого.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , як підставу для його задоволення зазначав про наявність ризиків передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за корисливий злочин, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, вчинив умисні дії, направлені на заволодіння чужим майном.

ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_4 не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, адреси реєстрації не має та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимий 23.03.2020 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, строком до 4 років та 6 місяців позбавлення волі; 04.04.2025 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а також 28.02.2025 до Дзержинського районного суду м. Харкова направлений обвинувальний акт за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, обвинувачений зазначав, що він не має на меті переховуватися від суду і ніякої змоги впливати на свідків теж не має, просив не продовжувати раніше обраний йому запобіжний захід тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд, оцінюючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, зазначає, що ОСОБА_4 під час вирішення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не надав суду будь-яких доказів, які б свідчили про те, що він не вчиняв кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Оцінюючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 190 КК України, суд встановив, що санкція частини 2 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

У судовому засіданні було з`ясовано, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків у місці свого постійного проживання, у тому числі не має родини й утриманців.

Встановлено, що у обвинуваченого відсутнє постійне місце роботи або навчання, а також житло, тож майновий стан обвинуваченого можна вважати скрутним.

Щодо наявності судимостей у обвинуваченого та наявності повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, то відповідно до інформації, яка була надана суду, ОСОБА_4 раніше судимий 23.03.2020 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, строком до 4 років та 6 місяців позбавлення волі; 04.04.2025 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а також 28.02.2025 до Дзержинського районного суду м. Харкова направлений обвинувальний акт за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Виходячи з цього, суд вважає високим ризик продовження чи повторення протиправної поведінки ОСОБА_4 .

Отже, враховуючи те, що відповідно до доказів зібраних стороною обвинувачення ОСОБА_4 міцних соціальний зв`язків не має, непрацевлаштований, постійного місця проживання не має, суд вважає доведеним існування ризику, передбаченого п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачений може переховуватися від суду.

Окрім того, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні корисливого злочину у той час як він має непогашену судимість та під час того як у Шевченківському районному суді м. Харкова на розгляді перебуває обвинувальний акт за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, то суд вважає, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_4 вчинить інше кримінальне правопорушення чи продовжить кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Водночас суд вважає, що недоведеним ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Аналіз наведених обставин переконливо свідчить про те, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, об`єктивно не зможе запобігти ризикам переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та вчинення ним інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється. Тримання ОСОБА_4 під вартою сприятиме забезпеченню кримінального судочинства. Досягнення цієї мети становить суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного.

З огляду на це суддя вважає, що ОСОБА_4 належить продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. При цьому, зважаючи на обставини справи та майновий стан обвинуваченого слід залишите раніше обрану судом суму застави у розмірі 7 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 21196 гривень 00 коп.

Керуючись п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177, ст. 178, п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 31 жовтня 2025 року включно.

Визначити суму застави у розмірі 7 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 21196 гривень 00 коп. (двадцять одна тисяча сто дев`яносто шість гривень 00 коп.), яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: банк отримувача коштів ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249; рахунок отримувача: UA0006674 .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

1) прибувати до суду із встановленою періодичністю або за викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом 60 днів з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Шевченківського районного суду міста Харкова коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Шевченківський районний суд міста Харкова.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається особою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала в частині строків тримання під вартою діє до 31 жовтня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1