Провадження № 11-кп/4823/409/25
Категорія - ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження №0001057 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернігів, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, яка офіційно не працює, незаміжня, має на утриманні неповнолітню дитину 2008 р.н., раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України до основного покарання, призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного їй майна за виключенням житла.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_9 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

У строк відбування покарання ОСОБА_9 визначено зарахувати строк її попереднього ув`язнення та визначено рахувати строк покарання з моменту фактичного затримання з 08.10.2024.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь держави 142 786 (сто сорок дві тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 81 копійку витрат на залучення експертів.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи, що вчиняє дії із незаконного придбання та зберігання психотропних речовин, з метою їх подальшого збуту, з корисливих мотивів, у невстановлені досудовим слідством місці та спосіб, день та час, але не пізніше 18:50 год. 09.08.2024, незаконно придбала речовину, яка заздалегідь відомо для неї містила у своєму складі психотропні речовини, незаконно зберігала вказану речовину, утримуючи її за місцем свого проживання на той час за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому 09.08.2024 близько 18:55 год., перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, діючи умисно, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів оплатно реалізувала вказану речовину залученому для проведення оперативної закупки ОСОБА_10 , отримавши за неї від останнього чотириста гривень, тим самим незаконно збула речовину, яка містить у своєму складі РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що згідно Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (таблиця І, список №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів») (далі - Постанова КМУ №770) є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, масою 0,2333 г.

ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи, що вчиняє дії з незаконного придбання та зберігання психотропних речовин, з метою їх подальшого збуту, з корисливих мотивів, у невстановлені досудовим слідством місці та спосіб, день та час, але не пізніше 18:05 год. 08.10.2024, незаконно придбала речовину, яка заздалегідь відомо для неї містила у своєму складі психотропні речовини, незаконно зберігала вказану речовину, утримуючи її за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та в подальшому 08.10.2024 близько 18:10 год., перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, діючи умисно, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів повторно оплатно реалізувала вказану речовину залученому для проведення оперативної закупки ОСОБА_11 , отримавши за неї від останнього чотириста гривень, тим самим повторно незаконно збула речовину, яка містить у своєму складі РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що згідно Постанови КМУ №770 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, масою 0,2056 г.

ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи, що вчиняє дії з незаконного придбання та зберігання психотропних речовин, з метою їх подальшого збуту, з корисливих мотивів, у невстановлені досудовим слідством місці та спосіб, день та час, але не пізніше 18:05 год. 08.10.2024, незаконно придбала речовину, яка заздалегідь відомо для неї містила у своєму складі психотропні речовини, незаконно зберігала вказану речовину, утримуючи її за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та при собі, а в подальшому, маючи умисел на пересилання з метою збуту зазначеної психотропної речовини, діючи умисно, повторно, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів, перебуваючи за вказаним місцем власного проживання, у невстановлені досудовим слідством день та час, але не пізніше 18:10 08.10.2024, помістила 100 зіп-пакетиків з вмістом зазначеної речовини до 99 конвертів та 08.10.2024 о 18:51 год. прибула до відділення № 19 Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Всіхсвятська, 5, де здійснила оформлення зазначених 99 конвертів до відправлення.

Тим самим, ОСОБА_9 , діючи повторно, виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення до кінця злочину в частині пересилання з метою збуту психотропних речовин, а саме - РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що згідно Постанови КМУ №770 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, загальною масою 2,1318 г, що є великим розміром відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.08.2000 за №513/4734 (далі - Таблиця 2 Наказу МОЗ №188), які містилися в зазначених 100 зіп-пакетиках, поміщених нею до вказаних 99 конвертів.

Разом з тим, пересилання відповідних поштових відправлень не було здійснено у зв`язку із затриманням ОСОБА_9 08.10.2024 о 18:52 год. у приміщенні відділення № 19 Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Всіхсвятська, 5, тобто злочин в частині пересилання з метою збуту психотропних речовин не був закінчений з причин, що не залежали від її волі.

ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи, що вчиняє дії з незаконного придбання та зберігання психотропних речовин, з метою їх подальшого збуту, з корисливих мотивів, у невстановлені досудовим слідством місці та спосіб, день та час, але не пізніше 18:05 год. 08.10.2024, незаконно придбала речовину, яка заздалегідь відомо для неї містила у своєму складі психотропні речовини, та незаконно зберігала вказану речовину, утримуючи її за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до її вилучення за результатами обшуку вказаного житла у період часу з 23:26 год. 08.10.2024 до 02:02 год. 09.10.2024, тим самим, діючи повторно, незаконно придбала та зберігала з метою збуту РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що згідно Постанови КМУ №770 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, загальною масою 4,2437 г, що у відповідності до Таблиці 2 Наказу МОЗ №188 є великим розміром.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачена подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини, доведеність вини та кваліфікацію її дій, просила змінити вирок суду першої інстанції та звільнити її від покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням.

Вказує, що місцевий суд не в повній мірі врахував обставини справи та її особу, відношення до вчиненого, а також мотиви вчиненого, зазначає що вона повністю визнала вину по пред`явленому обвинуваченню, підтвердила викладене в обвинувальному акті, щиро розкаялася у вчиненому, просить врахувати, що на її утриманні перебувала хвора матір, яка померла у січні цього року, але на лікування якої в неї не вистачало коштів, крім того, вона мала відправляти кошти на утримання неповнолітньої доньки та брата інваліда І групи, яких на початку повномасштабного вторгнення РФ вона відправила за кордон у Німеччину і які мають повернутися у липні та потребуватимуть її матеріальної допомоги.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав подану обвинуваченою апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених підстав, думку прокурора, котрий просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено, за обставин, установлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнала повністю. У суді першої інстанції розгляд справи відбувся без дослідження доказів на підставі ст. 349 КК України. Дії обвинуваченої ОСОБА_8 судом вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченій, то воно визначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченої та оцінки обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із класифікації злочинів, критерії якої передбачені ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченій міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, форму вини, мотив, спосіб та характер вчиненого діяння, кількість епізодів злочинної діяльності, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, до адміністративної відповідальності не притягувалася, враховано її вік, стан здоров`я, дані, що характеризують її особу, відсутність на обліку у лікарів нарколога та психіатра, відсутність офіційного працевлаштування, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, задовільну характеристику за місцем проживання, а також те, що вчинення злочинів відбувалося під контролем правоохоронних органів, тяжких наслідків від їх учинення не настало, враховано судом пом`якшуючі покарання обставини, якими визнано щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, та відсутність обставин, що його обтяжують, що дало суду обґрунтовані підстави дійти висновку про можливість призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією, шляхом застосування положень ст. 69 КК України. Відтак висновки суду, що таке покарання стане необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень обґрунтовані належним чином.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки вони обґрунтовані та належним чином умотивовані, підстав для звільнення від покарання на підставі ст. 75 КК України не вбачається, висновки суду в цій частині відповідають встановленим обставинам кримінального провадження, а всі обставини, на які посилається апелянт судом враховані.

З огляду на викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Призначене судом І інстанції покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та особі обвинуваченої і є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Порушень під час розгляду справи місцевим судом вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для безумовного скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженою, яка перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення їй копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4