УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 220 250 000 000 004 48 від 04.04.2025, у якому

гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Москва, Російської Федерації, громадянин Російської Федерації, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою - Російська Федерація, м. Москва (точна адреса не встановлена),

підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 110, ч. 3 ст. 436-2 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_6 про обрання до гр. ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 28.03.2025 у кримінальному провадженні № 220 220 000 000 000 54 від 24.02.2022 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 110, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

У подальшому, 04.04.2025 з кримінального провадження № 220 220 000 000 000 54 в окреме провадження № 220 250 000 000 004 48 від 04.04.2025 виділено матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_5 .

Відповідно до висунутої підозри ОСОБА_5 з 21.01.2020 по теперішній час займає посаду Міністра просвіти Російської Федерації (далі - РФ), наділений владними повноваженнями у сфері освіти відповідно до Положення «Про Міністерство просвіти РФ» та інших законодавчих актів РФ.

Так, ОСОБА_5 , після збройного захоплення військами РФ частини Донецької, Луганської, Запорізької та Херсонської областей, приєднання їх до РФ на підставі прийнятих Федеральних законів, поділяючи умисел вищого військово-політичного керівництва РФ на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, усвідомлюючи, що територія Донецької, Луганської, Запорізької та Херсонської областей згідно з нормами міжнародного права є окупованою військами РФ, не пізніше 27.02.2023, приєднався до злочинного плану вищого військово-політичного керівництва РФ із захоплення територій України і, як Міністр просвіти РФ, перебуваючи за адресою - РФ, м. Москва, вул. Каретний ряд, 2, та інших місцях, користуючись наданими йому владними повноваженнями, організував розробку нормативно-правових актів, які регулювали перехід освітньої системи окупованих територій Донецької, Луганської, Запорізької та Херсонської областей під управління РФ, та особисто підписав частину з них.

Підписані особисто Міністром просвіти РФ ОСОБА_5 накази спрямовані на окремі питання впровадження змін освітнього процесу на території окупованих регіонів України: Донецької, Луганської, Запорізької та Херсонської областей.

Поряд з цим, ОСОБА_5 , будучи Міністром просвіти РФ, маючи на меті реалізувати положення Федеральних законів № 273-ФЗ від 29.12.2012, № 19-ФЗ від 17.02.2023, № 5-ФКЗ від 04.10.2022, № 6-ФКЗ від 04.10.2022, № 7-ФКЗ від 04.10.2022, № 8-ФКЗ від 04.10.2022, користуючись наданими йому повноваженнями, поділяючи умисел вищого військово-політичного керівництва РФ на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та продовжуючи реалізовувати його, розуміючи важливу роль освіти, як інструменту формування громадянської та національної ідентичності, після окупації частини території України, сприяючи реалізації курсу вищого політичного керівництва РФ на знищення української ідентичності у дітей та підлітків шкільного віку, організував розробку нормативно-правових актів, які регулюють освітній процес в закладах освіти Російської Федерації, а також на території так званих Донецької Народної Республіки, Луганської Народної Республіки, Запорізької та Херсонської областей.

Вказані накази спрямовані на впровадження єдиного освітнього простору в РФ, а також на виконання збереження та зміцнення традиційних російських духовно-моральних цінностей (затверджені Указом Президента Російської Федерації від 09.11.2022 № 809).

Федеральні освітні програми початкової загальної освіти, базової загальної освіти та середньої загальної освіти, затверджені наказами Міністра просвіти РФ № 371, 372, 373 від 18.05.2023 (зі змінами), які фактично впроваджені в заклади освіти на тимчасово окупованих територіях Донецької, Луганської, Запорізької та Херсонської областей, спрямовані на збереження і зміцнення традиційних російських духовно-моральних цінностей, які лежать в основі загальноросійської ідентичності та єдиного культурного простору країни, зміцнюють громадянську єдність і знаходять своє унікальне вираження в духовному, історичному та культурному розвитку багатонаціонального народу Росії (п.п. 13 п. 1 Наказу № 371), збереження і зміцнення традиційних російських духовно-моральних цінностей, до яких належать: патріотизм, громадянськість, служіння Вітчизні та відповідальність за її долю, єдність народів Росії (п.п. 11 п. 1 Наказу № 370, п.п. 13 п. 1 Наказу № 373).

Після чого, ОСОБА_5 через підлеглих йому службових осіб Мінпросвіти та відповідних міністерств окупаційної влади на територіях так званих Луганської Народної Республіки, Донецької Народної Республіки, Херсонської та Запорізької областей, здійснив особистий контроль за їх виконанням, шляхом їх впровадження та реалізації на окупованих територіях України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у 2023 році під редакцією помічника Президента РФ ОСОБА_7 (матеріали досудового розслідування стосовно якого виділені в окреме кримінальне провадження) та ректора Московського державного інституту міжнародних відносин ОСОБА_8 (матеріали досудового розслідування стосовно якого виділені в окреме кримінальне провадження), на виконання пункту 4 переліку доручень Президента Російської Федерації № Пр-19 від 12.01.2023, пункту 5 переліку доручень Заступника Голови Уряду Російської Федерації ОСОБА_9 № ТГ-П12-610 від 20.01.2023, підготовлено та видано підручник з Історії Росії під назвою «История. История России. 1945 год - начало ХХІ века. 11 класс. Базовый уровень», який містить заклики про доцільність від`єднання від України частини території та приєднання її до Росії, тобто до зміни меж території та державного кордону України.

Крім того, у вказаному підручнику викладено навчальний матеріал, зміст якого направлений на формування в учнів переконання у тому, що збройна агресія РФ проти України, розпочата у 2014 році, та тимчасова окупація її території мають своє логічне пояснення та відповідні підстави, з яких країна-агресор діє вимушено (виправдано), а також на возвеличення і прославлення учасників цієї збройної агресії та на розпалювання ворожнечі між жителями самопроголошених утворень та підконтрольній Україні території.

Як встановлено досудовим розслідуванням, підручник «История. История России. 1945 год - начало ХХІ века. 11 класс. Базовый уровень» містить образливу семантику і формує поняття ворога, війни, терору, жорстокості та деградації, а також розумової, моральної, політичної та етичної неповноцінності політичного та військового керівництва України, патріотично налаштованих українців та військовослужбовців Збройних Сил України.

Встановлено, що вказаний підручник з 01.09.2023 по сьогоднішній день використовується для навчання учнів 11 класів шкіл у РФ та на тимчасово окупованих територіях України, зокрема, у Донецькій, Луганській, Запорізькій, Херсонській областях та АР Крим на підставі наказу Міністерства просвіти Російської Федерації від 21.07.2023 № 556, а також у відповідності до федеральної освітньої програми, затвердженої Наказом Міністерства просвіти РФ від 18.05.2023 № 371.

Таким чином, ОСОБА_5 , розуміючи, що своїми діями сприяє окупації території України з метою її подальшої анексії, не пізніше 27.02.2023, користуючись наданими йому повноваженнями як Міністру просвіти РФ, надавав обов`язкові до виконання вказівки у формі наказів і розпоряджень, направлені на організацію та контроль процесу впровадження освітніх стандартів РФ у навчальних закладах на тимчасово окупованих територіях України шляхом їх інтеграції у єдиний освітній простір з РФ. Для цього ОСОБА_5 встановлював порядок вступу в заклади освіти, проведення навчального процесу та державної підсумкової атестації, впровадження освітніх програм, приведення у відповідність професій та спеціальностей середньої професійної освіти, встановлення порядку визнання осіб, які мають кваліфікаційні категорії педагогічних працівників тощо.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_5 , будучи Міністром просвіти РФ, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, діючи з метою пособництва вищому військово-політичному керівництву РФ і за попередньою змовою з ним, забезпечив прийняття відповідних управлінських рішень щодо організації процесу встановлення на тимчасово окупованих територіях стандартів освіти РФ, фактично змінив навчальний процес та освітні програми початкової загальної освіти, базової загальної освіти та середньої загальної освіти для дітей та підлітків - громадян України, що проживали та проживають на тимчасово окупованих територіях України, що впливає на інтеграційні процеси до єдиного освітнього простору з РФ.

Шляхом прийняття нормативних актів, направлених на регулювання сфери освіти та виховання на окупованих територіях, ОСОБА_5 надав обов`язкові для виконання вказівки, які сприяли анексії цих територій, тобто умисним діям, направленим на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до інших тяжких наслідків у вигляді порушення державного суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 08.06.2022 на відеохостингу «YouTube» опубліковано відеозапис - інтерв`ю Міністра просвіти РФ ОСОБА_5 телеканалу «Россия 24», де у висловлюваннях ОСОБА_5 містяться ознаки виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, та висловлювання щодо виправдовування, визнання правомірною, тимчасової окупації частини території України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 15.07.2023 на відеохостингу «YouTube» опубліковано відеозапис з назвою «ПМЮФ 2023: Дети Донбасса: право на защиту. ОСОБА_10 . Министр просвещения РФ», де у висловлюваннях ОСОБА_5 містяться ознаки виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та висловлювання щодо виправдовування, визнання правомірною, тимчасової окупації частини території України.

Поряд з цим, досудовим розслідуванням встановлено, що 30.10.2023 на російському інформаційному порталі «https://lug-info.ru/» опубліковано публікацію з назвою «Министр просвещения РФ: «Новые регионы влились в единую систему образования» (опубліковано інформаційному медіаресурсі так званої «ЛНР» - «Луганский информационный центр»), де у висловлюваннях ОСОБА_5 містяться ознаки виправдовування, визнання правомірною, тимчасової окупації частини території України.

Тобто, громадянин РФ ОСОБА_5 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме у пособництві представника влади у вчиненні за попередньою змовою групою осіб умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до тяжких наслідків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 110 КК України, а також у вчиненні тяжкого злочину, а саме виправдовування збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, вчинене з використанням засобів масової інформації та виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчинене повторно, з використанням засобів масової інформації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування, з метою запобігання його спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просила обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор наполягала на задоволенні клопотання з підстав, які у ньому наведені.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, обумовлюючи неналежним повідомленням ОСОБА_5 про підозру, тому вважав підозру необґрунтованою, оголошення підозрюваного у розшук незаконним.

Заслухавши думку прокурора, заперечення захисника, вивчивши клопотання, надані сторонами документи, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без участі підозрюваного за наявністю достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором - Російської Федерації, та оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи підтверджені доказами обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 статті 177 КПК визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Тлумачення даних норм у їх зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка зібраних доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя бере до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Таким чином, для вирішення питання наявності підстав для обрання запобіжного заходу необхідним є встановлення, чи містять вказані докази дані, які б могли свідчити, що ця особа вчинила злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях ОСОБА_5 ознак кримінальних правопорушень за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 110, ч. 3 ст. 436-2 КК.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку вірогідності того, що ОСОБА_5 свідомо переховується від органу досудового розслідування, слідчий суддя бере до уваги відповідь ДЗНД СБ України від 07.04.2025, відповідно до якої ОСОБА_5 перебуває на території держави-агресора - Російської Федерації.

Постановою слідчого від 07.04.2025 підозрюваний ОСОБА_5 оголошений у державний, міждержавний та міжнародний розшук.

Крім того, упродовж квітня 2025 року слідчим неодноразово викликався підозрюваний ОСОБА_5 , також вжита низка заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Вирішуючи питання про наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя бере до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, які свідчать про високу ступінь ймовірності застосування підозрюваним певних заходів з метою перешкодити кримінальному провадженню.

Крім того, з огляду на обставини вчинення інкримінованих злочинів, репутацію підозрюваного, існує ризик, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, спрямоване на підтримку держави-агресора.

Аргументація сторони захисту про неналежне повідомлення ОСОБА_5 про підозру спростована долученими до клопотання матеріалами.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до раніше не судимої особи може бути застосований лише у разі, якщо вона підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За вчинення інкримінованих підозрюваному злочинів встановлене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, у тому числі переховування підозрюваного, пов`язані з перешкоджанням кримінальному провадженню, приводять слідчого суддю до переконання, що обрання інших, більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ст.ст.177, 183, 193 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_6 задовольнити.

Обрати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваного і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження ОСОБА_5 має бути доставлений до слідчого судді для розгляду за його участі питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміни на більш м`який запобіжний захід.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1