Провадження № 1-кс/752/3708/25
У Х В А Л А

24 квітня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання подане слідчою СВ Голосіївського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2025 року за № 0001491 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

встановив:

слідча СВ Голосіївського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 за погодженням прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2025 року за № 0001491 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, звернувся до суду із клопотанням про застосування підозрюваніому ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СВ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001491 від 23.04.2025 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 23.04.2025 року близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поблизу пункту прийому вторинної сировини, за адресою: м. Київ, вул. Героїв Маріуполя 6-А виявив автомобіль марки "Mercedes-benz" моделі «Vito 112», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , який був не зачинений та з боку водійської двері мав відкрите вікно.

В подальшому у ОСОБА_7 , виник раптовий злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив водійські двері автомобіля "Mercedes-benz" моделі «Vito 112», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та дістав сумку чорного кольору в середині якої були банківська картка «Приват банк» НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , НОМЕР_4 , грошові кошти у розмірі 255 доларів США, що станом на 23.04.2025 відповідно до курсу НБУ становить 10 647 грн. 29 коп., що належить потерпілому ОСОБА_9 .

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану ОСОБА_7 , вийшов з автомобіля "Mercedes-benz" моделі «Vito 112», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 тримаючи при собі чорну сумку з вищевказаними документами намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, будучи впевненим що виконав всі дії, які вважав необхідними ОСОБА_7 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілим ОСОБА_9

23.04.2025, в порядку ст. 276 КПК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцюм. Києва, українцю, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого17.07.2023 вироком Голосіївського районного суду м. Києва до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Слідчий, обґрунтовуючи клопотання, вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки перебуваючи на волі остання може вдатися до спроб переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; може іншим способом перешкоджати повному, всебічному проведенню досудового розслідування, зокрема, зловживаючи своїми процесуальними правами. Застосування ж запобіжного заходу, що покладає на підозрювану додаткові обов`язки і обмеження, виключає таку можливість та надасть змогу забезпечити виконання них підозрюваною.

Під час розгляду клопотання прокурор, який входить до складу групи прокурорів у межах кримінального провадження № 0001491 клопотання підтримав, просив задовольнити з викладених у ньому підстав. Просив суд врахувати, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді триманя під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Зазначав, що підозра є необґрунтованою, а зазначені стороною обвинувачення ризики нічим не підтверджені. У зв`язку з зазначеним вище просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обгрунтовується, заслухавши пояснення учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

У провадженні СВ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001491 від 23.04.2025 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 України.

23.04.2025, в порядку ст. 276 КПК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцюм. Києва, українцю, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого17.07.2023 вироком Голосіївського районного суду м. Києва до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Повідомлення про підозру обґрунтовується зібраними по кримінальному провадженню доказами, речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії»).

Слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі провадженні він не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, він не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення.

Аналіз представлених доказів зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 р.,у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.). Отже на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, враховує і положення, що передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, між тим ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Так, у рішенні Європейського суду з прав людиниу справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Водночас слідчий судя критично відноситься до ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» від 11.07.2006 року тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. У справі «Мамедова проти Росії» ( рішення від 01.06.2006 р.) Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як убачається з клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду або не прибувати на виклики слідчого та прокурора з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також може впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Проте, клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у підозрюваної наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такі способи, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непропорційними меті, яка ставиться до їх застосування.

Отже слідчий суддя, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваної, не знайшов підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені частиною п`ятою ст. 194 КПК України.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_7 , встановлено, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даний час, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у межах строку досудового розслідування, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 29, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

клопотання подане слідчою СВ Голосіївського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2025 року за № 0001491 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без задоволення.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстровано у встановленому законом порядку та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останній залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, або суду в залежності від стадії кримінального провадження;

- не залишати місце постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду - цілодобово;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_9 та свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваномиу, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді на два місяці, в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 червня 2025 року включно.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1