КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/335/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурорки ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2025, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка, Буринського району, Амурської області, російської федерації, громадянина російської федерації, із середньою освітою, неодруженого, без утриманців, безробітного, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 15.01.2025 вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин,

визнано винуватим та засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком більш суворим за даним вироком, визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі положень ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у сховище, вчиненого в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинене при таких обставинах.

ОСОБА_7 , 28 вересня 2024 року приблизно о 07 годині 30 хвилин, перебував по вулиці Автомобілістів, 6, м. Гайворон, Голованівського району Кіровоградської області, де, на вказаній території в автомобілі «Форд Транзит», який залишений власником не закритим з технічних причин, виявив болгарку марки «Makita», належну ОСОБА_9 .

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на вчинення таємного викрадення вказаного майна, ОСОБА_7 , діючи під час дії правового режиму воєнного стану, який введено із 05 гол. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та надалі неодноразово продовженим, востаннє до 09 листопада 2024 року, перебуваючи на території бази по АДРЕСА_2 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливого мотиву, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, повторно, шляхом вільного доступу проник до автомобіля марки «Форд Транзит», звідки таємно викрав майно, належне ОСОБА_9 , а саме: болгарку марки «Makita» вартістю 3 990 гривень.

Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду у розмірі 3 990 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 , визнавши винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України, засудити до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі положень ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2025 виконувати самостійно.

В іншій частині оскаржуваний вирок суду першої інстанції прокурором пропоновано залишити без змін.

Вказує, що суд першої інстанції, всупереч вимог ст. ст. 21, 24 КПК України, ч. 4 ст. 70 КК України, не зважаючи на правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлений у постанові від 01.04.2024 у справі 183/6854/20, фактично змінив попередній обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_7 , яким останнього засуджено до покарання у виді громадських робіт, порушив принцип презумпції законності та обґрунтованості попереднього вироку, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання у виді громадських робітна підставі ст. 75 КК України.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах прокурорки на підтримку поданої прокурором апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який залишив апеляційну скаргу на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурором оскаржується обвинувальний вирок суду першої інстанції лише в частині призначення покарання ОСОБА_7 .

Отже, суд апеляційної інстанції не надає оцінки обставинам кримінального правопорушення, доведеності винуватості ОСОБА_7 , правильності кваліфікації його дій, вважаючи, що дії останнього кваліфіковані правильно за ч. 4 ст. 185 КК України як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у сховище, вчиненого в умовах воєнного стану.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення кримінального правопорушення 28.09.2024 та засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

При цьому, встановлено, що ОСОБА_7 вчинив дане кримінальне правопорушення до ухвалення стосовно нього обвинувального вироку Гайворонським районним судом Кіровоградської області від 15.01.2025.

Вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2025 ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. Вирок набрав законної сили, є не скасованим.

При таких обставинах, суд першої інстанції визначив ОСОБА_7 остаточне покарання із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2025 більш суворим за оскаржуваним тепер вироком, у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Також, на підставі положень ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнений від відбування остаточно визначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки.

Разом із тим, слід звернути увагу на наступне.

Приписами ст. 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

У такому випадку за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

При цьому, призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання в новому (другому) вироку.

У цьому разі діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК України.

Водночас призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України має ряд особливостей, одна з яких полягає в тому, що в разі, коли особа засуджується до покарання, яке належить відбувати реально, а за наступним вироком звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про реальне відбування призначеного покарання зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі, з урахуванням попереднього вироку, не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особі призначено покарання, що належить відбувати реально, та новий, за яким вона звільнена від відбування покарання з випробуванням, виконується самостійно.

Оскільки вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2025 щодо ОСОБА_7 набрав законної сили і на момент призначення остаточного покарання у даному кримінальному провадженні залишався незмінним, то ухвалене за тим вироком рішення про реальне відбування покарання у виді громадських робіт зберігає свою законну силу.

Однак, судом першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного вироку, вказані обставини залишені поза увагою, що призвело до не дотримання наведених вище вимог закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, неправильного посилання суду на те, що вирішення питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК можливе після визначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

У такий спосіб, фактично суд першої інстанції оскаржуваним наразі вироком ревізував вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2025 та звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання у виді громадських робіт, застосувавши положення ст. 75 КК України, що є недопустимим з огляду на приписи ч. 2 ст. 21, ст. 24 КПК України.

Вказане узгоджується із судовою практикою, правовий висновок щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України надала Об`єднана палата Верховного Суду зокрема у справі № 183/6854/20, провадження № 51-4885кмо23.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: п. 3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок. Підстави до скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції регламентовані ст. 420 КПК України.

Як встановлено ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: п. 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Наведене вище свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваного обвинувального вироку суду першої інстанції підлягає в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

Відтак, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, апеляційна скарга сторони обвинувачення підлягає задоволенню, оскаржуваний вирок скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням судом апеляційної інстанції нового вироку.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420, 424 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2025 стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі п. п. 1), 2) ч. 1, п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області про засудження ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, виконувати самостійно.

В іншій частині вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2025 стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, касаційна скарга на нього може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копію вироку Кропивницького апеляційного суду негайно вручити обвинуваченому й прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4