Справа № 932/950/25
Провадження № 1-кс/932/376/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник ОСОБА_3 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_1 , зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську, в якій просить поновити процесуальний строк на подання скарги та зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську, внести до ЄРДР відомості за повідомленням військової частини НОМЕР_1 №2248 від 02.10.2024 року про вчинене солдатом ОСОБА_4 , солдатом ОСОБА_5 , солдатом ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та надати витяг з ЄРДР.

Скаргу обґрунтовано тим, що до ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську, надійшло повідомлення військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2024 вих. № 2248 щодо вчинення кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України (самовільного залишення військової частини) військовослужбовцями: солдатом ОСОБА_4 , солдатом ОСОБА_5 , солдатом ОСОБА_6 . Вказане повідомлення було отримано ТУ ДБР у м. Краматорську 07.10.2024, що підтверджується поштовою квитанцією № 997 та відомостями про вручення поштового відправлення № 997 з сайту Укрпошти в мережі Інтернет. Однак, всупереч приписам ст. 214 КПК України ТУ ДБР у м. Краматорську відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, згідно повідомлення військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2024 № 2248 не внесені.

У судове засідання представник військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_3 не з`явився. Про розгляд скарги був повідомлений належним чином, в прохальній частині зазначив про розгляд скарги за його відсутності.

ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську, явку представника в судове засідання не забезпечив.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності вказаних осіб.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду скарги за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, виходжу з наступного.

Стаття 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 8,9 КПК України передбачено - кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України регламентовано порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Відповідно до п.15. ч.1 ст. 7 КПК України загальними засадами кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Вказана скарга була подана до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 15.11.2024 року, що підтверджується відомостями із системи «Електронний суд».

З тексту скарги та наданих до неї доказів вбачається, що 02.10.2024 за вих. № 2248 про вчинення кримінального правопорушення солдатом ОСОБА_4 , солдатом ОСОБА_5 , солдатом ОСОБА_6 направлено засобами поштового зв`язку 04.10.2024 на адресу ТУ ДБР у м. Краматорська, згідно копії фіскального чеку АТ «Укрпошта» № 997 долученої до матеріалів справи, повідомлення було отримано 07.10.2024, проте в установлений законом строк відомості не було внесено до ЄРДР.

У своїй скарзі представник військова частина НОМЕР_1 ставить питання про поновлення строку на оскарження бездіяльності уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, однак, жодних доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку до скарги не надано.

Відповідно до ст.116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду (ч. 1 ст. 117 КПК України).

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на звернення зі скаргою до слідчого судді, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

При вирішенні питання про поновлення строку на оскарження зазначеної бездіяльності слідчий суддя, суд виходить із того, що визначений процесуальним законом десятиденний строк для подання скарги слідчому судді є достатнім для реалізації права на оскарження відповідної бездіяльності. При цьому особа, яка бажає подати скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.

З тих підстав, що скарга подана після встановленого строку на оскарження бездіяльності слідчого, а особа, яка її подала не підтвердила поважності причин пропуску такого строку, приходжу до висновку про повернення її скаржнику.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 214, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 у поновлення процесуального строку на подання скарги.

Скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернути скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7