У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/255/24, за апеляційною скаргою прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України.

Слідчим відділом СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000128 від 21.08.2024, за підозрою ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що 08.04.2025 року Тячівським районним судом ( справа №307/1210/25) в рамках іншого кримінального провадження ОСОБА_7 , вже обрано запобіжний захід без визначення застави. Таким чином, з вказаної ухвали випливає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 вже обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, такий не припинив свою дію.

Окрім того, слідчий суддя зазначає, що прокурором не наведено достатніх підстав та не надано достатніх доказів які б беззаперечно свідчили про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч. 1ст.177КК України без застосування до ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні з огляду на те, що відносно нього вже діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З огляду на викладене, суд вважає що клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваної ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на час досудового розслідування.

Від прокурора та захисника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

На переконання апеляційного суду, зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів провадження, в провадженні, що слідчим відділом СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000128 від 21.08.2024, за підозрою ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

04.04.2025 громадянину ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, що виразилось у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого в особливо великих розмірах та ч. 1 ст. 209 КК України легалізації (відмиванні) майна, одержаного злочинним шляхом, тобто використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійсненні фінансової операції, вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується долученими до клопотання копіями матеріалів кримінального провадження, а саме дані, які містяться в копіях процесуальних документів та протоколах слідчих дій, з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Судом встановлено, що 08.04.2025 року Тячівським районним судом (справа №307/1210/25) в рамках іншого кримінального провадження ОСОБА_7 , вже обрано запобіжний захід без визначення застави.

Таким чином, з вказаної ухвали випливає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , вже обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, такий не припинив свою дію.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя врахував вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Своє рішення про відмову слідчий суддя мотивував тим, що прокурором не наведено достатніх підстав та не надано достатніх доказів які б беззаперечно свідчили про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч. 1ст.177КК України без застосування до ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні з огляду на те, що відносно нього вже діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Із зазначеним висновком слідчого судді і погоджується апеляційний суд.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що окрім обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України - відсутні будь-які підстави для обрання щодо ОСОБА_7 будь-якого запобіжного заходу.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про незаконність ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 194, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону, ґрунтується на всебічному дослідженні наданих суду матеріалів провадження, а тому не вбачає підстав для її скасування і задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до клопотання прокурора від 10.06.2025 року досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 закінчено та обвинувальний акт скеровано до суду.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 квітня 2025 року, якою відмовлено у задоволені застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді