Справа № 345/5000/24
Провадження № 11-кп/4808/139/25
Категорія ч. 1 ст. 296 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 на вирок Калуського міськрайонного суду від 18.12.2024 щодо обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , здобувач освіти групи №16-СБП Вищого професійного училища №7 м. Калуша, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, громадянина України

у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого- ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

законний представник обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_11 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_12 ,

представник потерпілого - ОСОБА_13 ,

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_8 визнано винним за ч.1 ст.296 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ст. 59-1 КК України, покладено на ОСОБА_8 відповідні обов`язки.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_12 , яка діє в інтересах ОСОБА_11 до ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Вирішено питання речових доказів.

2. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_8 , 07.08.2024 близько 20 год. 00 хв. прийшов у парк культури імені Івана Франка, що в м. Калуші по вул. С. Бандери, де у альтанках, перебувала група неповнолітніх осіб, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

У вказаний час, ОСОБА_8 , який мав на меті спровокувати конфлікт із неповнолітнім ОСОБА_11 , підійшов до нього та під малозначним приводом почав розвивати словесний конфлікт, в ході якого штовхнув ОСОБА_11 обома руками в область грудної клітки, ОСОБА_11 , з метою уникнення конфлікту, також відштовхнув обома руками в область грудної клітини ОСОБА_8 .

В цей час, ОСОБА_8 , раптово та безпричинно, маючи прямий умисел, направлений на вчинення хуліганства, у присутності сторонніх осіб, зневажливо ставлячись до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, з мотивів явної неповаги до присутніх та суспільства, діючи умисно, усвідомлюючи протиправну поведінку та суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, прагнучи при цьому показати свою зневагу до існуючих загальновизнаних правил і норм у суспільстві, ігноруванні загальноприйнятих норм суспільної поведінки та демонстрації зверхності, кулаками обох рук почав наносити ОСОБА_11 , удари в область голови, потерпілий обороняючись від ударів ОСОБА_8 , впав на землю. Однак, ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , продовжив наносити потерпілому удари кулаками обох рук та обох ніг по голові та тулубу, при цьому нанісши не менше 15 ударів кулаками обох рук та обох ніг по голові та тулубу потерпілого.

Внаслідок хуліганський дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_11 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку та синцем і саднами в ділянці голови, які згідно висновку судово-медичного експерта від 21.08.2024 відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

3. Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

3.1. Вважає, що вирок необхідно змінити, оскільки призначене судом покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення.

3.2. Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він є неповнолітнім (17 років), є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, навчається, за місцем навчання характеризується в основному позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, стан здоров`я, проживає з бабусею, яка є пенсіонеркою, матір позбавлена батьківських прав з родиною не мешкає.

3.3. Неповнолітній ОСОБА_8 щиро каявся, засуджував свою поведінку, висловлював жаль з приводу вчиненого, приніс вибачення потерпілому, вказав, що змінив свою поведінку, зробив висновки.

3.4. З досудової доповіді відносно обвинуваченого вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, орган пробації вважає про можливість виправлення неповнолітнього без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

3.5. Враховувати висновок уповноваженого органу з питань пробації, пояснення інших учасників процесу, а також фактичні обставини справи, доходжу до висновку, що неповнолітній обвинувачений на час постановления вироку не потребує призначення йому покарання, а тому знаходить за можливе застосувати до нього ч. 1 ст. 105 КК України та звільнити його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

3.6. Судом не враховано, що ОСОБА_17 позбавлений батьківського піклування, про нього та його меншого брата дбає бабуся - ОСОБА_9 ,

3.7. Фінансове становище сім`ї доволі скрутне, ОСОБА_9 є особою пенсійного віку, рівень доходів якої незначним та непосильним для сплати визначеного судом розміру моральної шкоди.

Враховуючи наведені обставини просить оскаржений вирок змінити та на підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити ОСОБА_17 від покарання, без визначення його виду, із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження, а також передачі неповнолітнього під нагляд ОСОБА_9 , до настання обвинуваченим 18-річного віку, тобто до 03.10.2025.

4. Доводи апеляційної скарги законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 :

4.1. Вважає, що оскаржений вирок є незаконним та необґрунтованим в частині визначення розміру моральної шкоди.

4.2. Позивач повинна була звернутись не до ОСОБА_9 , як до законного представника ОСОБА_8 , а й до батьків обвинуваченого, зокрема до матері ОСОБА_18 , однак суд проігнорував норму ч.1 ст. 1183 ЦПК і стягнув моральну шкоду тільки із законного представника.

4.3. Незрозуміло, яких саме негативних немайнових втрат зазнав ОСОБА_11 та в чому вони проявились, також невідомо, яких негативних змін у житті зазнав потерпілий і як ці негативні зміни вплинули на його подальше життя.

4.4. ОСОБА_12 не надала суду переліку, які ліки приймав її син, до цивільного позову не додано рецепту від лікаря, відсутні чеки про оплату ліків, така обставина ставить під сумнів факт приймання потерпілим ліків.

4.5. ОСОБА_9 пропонувала 10 000 грн. для позивача як відшкодування моральної шкоди, однак позивач була категорично проти та не бажала продовжувати діалог з ОСОБА_9 .

Враховуючи наведені обставини, просить оскаржений вирок в частині стягнення моральної шкоди скасувати і відмовити у цивільному позові про стягнення моральної шкоди.

5. Провадження в апеляційному суді.

5.1. Обвинувачений, захисник, та законний представник обвинуваченого доводи апеляційних скарг підтримали, просили їх задовольнити.

5.2. Прокурор заперечив проти апеляційних скарг захисника та законного представника обвинуваченого, просив вирок суду залишити без змін.

5.3.Потерпілий, законний представник потерпілого та представник потерпілого доводи апеляційних скарг захисника обвинуваченого та законного представника обвинуваченого заперечили, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.

6. Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що вирок суду цим вимогам відповідає.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясував усі обставини справи, надав належну оцінку зібраним у кримінальному провадженні доказам, з дотриманням вимог ст. 94 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обґрунтовано врахував положення ст. 65 КК України, якими визначено загальні засади індивідуалізації покарання.

Зокрема, враховано: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із санкцією ч. 1 ст. 296 КК України є злочином невеликої тяжкості; дані про особу обвинуваченого: раніше не судимий, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у психіатра чи нарколога, характеризується посередньо; наявність пом`якшувальних обставин: щире каяття, добровільне визнання вини, розкаяння у вчиненому; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Доводи захисту щодо перебільшення суспільної небезпеки діяння ОСОБА_8 , як і посилання на його неповнолітній вік, каяття, наявність опікуна, позитивну характеристику з місця проживання, не спростовують належним чином висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що поведінка ОСОБА_8 після вчинення кримінального правопорушення не може бути визнана бездоганною, а застосування до нього примусових заходів виховного характеру відповідно до ст. 105 КК України є недоцільним, оскільки: опікун не забезпечує належного виховного впливу та контролю за поведінкою підлітка; ОСОБА_8 не ініціював реального примирення із потерпілим, не відшкодував моральної шкоди в повному обсязі; характеристика з місця навчання є посередньою, а поведінка після вчинення правопорушення не дає підстав для висновку про щиру зміну життєвих орієнтирів.

На переконання апеляційної інстанції, призначене покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 рік 6 місяців є справедливим, індивідуалізованим, відповідає принципу пропорційності та є достатнім для виправлення обвинуваченого без застосування ізоляції від суспільства.

Також обґрунтованим є висновок суду щодо часткового задоволення цивільного позову на суму 20 000 грн, оскільки розмір моральної шкоди визначено з урахуванням характеру тілесних ушкоджень, психоемоційного стану потерпілого та обставин вчинення правопорушення.

7. Висновки.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, повністю доведена зібраними у справі доказами, які є належними, допустимими, достовірними та взаємно узгодженими.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну правову оцінку діям обвинуваченого, не допустив порушень норм матеріального чи процесуального права, що могли б вплинути на законність чи обґрунтованість вироку.

Підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування чи зміни вироку суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду від 18.12.2024 щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 296 КК України - залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5