Справа № 706/561/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка Черкаської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000494 від 08.04.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, за таких обставин.

ОСОБА_6 , будучи визнаним винним постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08.02.2023 у справі № 756/1111/23 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, постановою Городоцького районного суду Львівської області від 24.10.2023 у справі № 441/994/2023 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2023 у справі № 705/5953/23 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомлений з ними, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, систематично вчиняв дії щодо їх умисного невиконання, а саме: 17.01.2025 та 31.03.2025 керував транспортним засобом без посвідчення водія та допустив порушення вимог КУпАП, про що працівниками поліції складено відповідні протоколи.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним злочину, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що посвідчення водія отримував у 2000 році, був обізнаний про позбавлення його судом права керування транспортними засобами, однак продовжував керувати автомобілем, що призвело до ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України суд встановив, що обвинуваченому ОСОБА_6 суть обвинувачення зрозуміла. Обвинувачений визнає свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, його показання є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

З огляду на беззаперечне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, згодою із кваліфікацією вчиненого діяння, відсутність заперечень щодо встановлених обставин учасників судового провадження, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого, з метою з`ясування наявності обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Наслідки розгляду справи відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження судом роз`яснені.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 , дослідивши письмові докази, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 доведена і він повинен нести відповідальність за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто, за умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно ст. 66 КК України, відсутні.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Уповноважений орган з питань пробації під час підготовки за дорученням суду досудової доповіді встановив середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 та виснував про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд приймає до уваги характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав повністю, надав показання, що відповідають обставинам справи, критично оцінив свою протиправну поведінку, особу обвинуваченого, який є несудимим, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, та вважає за необхідне, з урахуванням всіх наведених вище обставин, призначити йому покарання у виді штрафу на рівні мінімальної межі санкції статті.

Суд вважає, що призначене таким чином ОСОБА_6 покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, клопотань про їх застосування до суду не надходило.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.349, 368- 371, 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази по справі - відеозаписи з нагрудної камери поліцейських, що розміщені на компакт - диску формату DVD-R, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Христинівський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7