Провадження № 1-кп/742/434/25
Єдиний унікальний № 742/2302/25
ВИРОК

Іменем України

15 липня 2025 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000187 від 20.05.2024по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Київ Київської області, громадянки України, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима:

02.04.2025 Ічнянським районним судом за ч. 4 ст. 190 КК України до 4 років позбавлення волі, ст.ст. 75, 76 КК України звільнено з встановленням іспитового строку 2 роки,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 , представник потерпілої- адвокат ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В :

19.05.2024, близько 21 години, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу магазину «Лілія», який розташований за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, с.Малківка, вул. Загребельна, 70, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між нею та потерпілою ОСОБА_5 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно нанесла не менше 1 удару кулаком руки в область голови потерпілої ОСОБА_5 , чим спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синець лівої лобно-скроневої ділянки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачена свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, детально розповіла про обставини скоєння кримінального правопорушення , щиро покаялася та просила суворо не наказувати. Також визнала частково позовні вимоги, а саме вимоги про стягнення витрат на лікування. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди , то дані вимоги вона не визнала вказуючи, що у неї немає коштів для оплати.

Враховуючи, що учасники судового розгляду не заперечували, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, в тому числі і обвинуваченою.

Учасникам процесу роз"яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Судом, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують відповідальність визнає: щире каяття .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій , відповідно до ст.67 КК України , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер, ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення , обставини, які пом`якшують обвинуваченій покарання, а також дані, щодо особи обвинуваченої , яка посередньо характеризується, має постійне місце проживання, а тому суд вважає за необхідне призначити їй покарання передбачене санкцією ч. 2 ст.125 КК України у виді штрафу.

Оскільки , вироком Ічнянського міськрайонного суду Чернігівської області від 02.04.2025 ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст..75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки, то суд вважає, що остаточне покарання обвинуваченій слід призначити за правилами ч.4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип складання покарань , звільнивши її від відбуття покарання з випробуванням у виді позбавлення волі відповідно до ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 , в якому остання просить стягнути з останньої на її корить в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 гривень та 6176,57 гривень в рахунок відшкодування витрат на лікування.

Враховуючи, що ОСОБА_3 визнала позовні вимоги щодо витрат на лікування, а тому з неї підлягає стягненню 6176,57 гривень в рахунок відшкодування витрат на лікування.

Оцінюючи вимоги ОСОБА_5 щодо заявленого відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_3 та шкодою, яка заподіяна здоров`ю потерпілої у виді легких тілесних ушкоджень, в результаті яких потерпілій завдано моральних та душевних страждань, що негативно вплинуло на її звичайний спосіб життя, характер та обсяг фізичних страждань потерпілої, морально-психологічні хвилювання у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, внаслідок яких ОСОБА_5 зверталася до медичного закладу для лікування, внаслідок чого не могла займатися своїми звичними справами .

Вищевказані обставини свідчать про завдання кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_5 моральної шкоди, а тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості та співмірності завданої моральної шкоди потерпілій та приймаючи до уваги, що здоров`ю потерпілої ОСОБА_5 було заподіяно шкоду, вона зазнала фізичного болю та страждань, витрату часу і зусиль для відновлення попереднього стану свого здоров`я, вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди у сумі 5 000 гривень, який відповідає принципу моральності, співмірності та достатності.

На обґрунтування вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу потерпілими надано договори про надання професійної правничої допомоги від 03.09.2024 ( а.с.17) із адвокатом ОСОБА_6 , акт виконаних робіт від 12.06.2025 року , яким визначена вартість наданих послуг, а саме 2000 гривень - ознайомлення з матеріалами справи, 4000 гривень участь у до судовому розслідуванні ,4000 гривень складання процесуальни документів, 3000 гривень участь у судових засіданнях та платіжну інструкцію від 12.06.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_8 сплатила 13000 гривень за адвокатські послуги .

Відповідно п. 1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу враховано до складу процесуальних витрат.

Частина 2 ст. 120 КПК України відносить витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого до витрат на правову допомогу.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд, згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Враховуючи, що потерпілою заперечувалися розмір витрат на правничу допомогу та з урахуванням складність справи, незначний час проведений в судових засіданнях, а також обсяг складених адвокатом процесуальних документів , суд вважає, з урахуванням реальності наданих послуг витрати на правничу допомогу, які просить стягнути потерпіла підлягають зменшенню до 5000 гривень.

Керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупності кримінальних правопорушень шляхом складання покарань , призначених вироком Ічнянського міськрайонного суду Чернігівської області від 02.04.2025 , та даним вироком , остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі та штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України і звільнити її від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 2 ( два) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 5000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди , 6176 (шість тисяч сто сімдесят шість)гривень 57 копійок в рахунок відшкодування витрат на лікування та 5000 (п`ять тисячі) гривень в рахунок витрат понесених на правничу допомого.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 (тридцяти) діб з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору після його проголошення.

Суддя ОСОБА_9