Справа № 459/633/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/346/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 08 квітня 2025 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

на розгляді Сокальського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000577 24 червня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 361 КК України.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 08 квітня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , строком на 60 днів до 06 червня 2025 року включно, із визначенням застави в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн. з покладенням у разі внесення застави обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.5 ст. 194 КПК України.

Своє рішення суд мотивував доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що ухвала суду є передчасною та необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та не врахуваням заперечень щодо заявленого клопотання.

Наголошує, що при продовженні строку запобіжного заходу не було взято до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та проживання; до затримання навчався у гімназії, та є учнем 9 - В класу; є неповнолітньою особою і в судовому засіданні батько ОСОБА_9 зобов`язувався здійснювати нагляд та контроль за сином.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України і прокурором не доведено, що обвинувачений ОСОБА_6 може ухилятись від суду.

Зазначає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання повністю виключить усі заявлені прокурором ризики і дасть змогу обвинуваченому ОСОБА_6 відвідувати школу в денний період доби.

Окрім цього акцентує, що застава у розмірі 121 120,00 грн. є надмірною та непосильною для обвинуваченого та його родини. З огляду на майновий стан сім`ї, а також відсутність матері, батько обвинуваченого ОСОБА_6 не має можливості сплатити зазначену суму. У зв`язку з цим, у разі якщо апеляційний суд дійде висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить встановити мінімальний розмір застави.

Просить скасувати ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 08 квітня 2025 року, постановити нову ухвалу про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема домашнього арешту з можливістю відвідувати навчальний заклад.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні не зменшились.

Отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги, виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 з врахуванням тяжкості інкримінованих йому за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 361 КК України кримінальних правопорушень та мотивів прокурора, оскільки є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується, а відтак, недостатнім є застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, про що вірно зазначено в ухвалі суду першої інстанції.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає доведеною актуальність заявлених прокурором ризиків.

Покликання апелянта про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, на переконання колегії суддів, не є визначальною обставиною, яка давала б можливість змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який, оскільки такий, не гарантуватиме запобігання встановленим ризикам.

Крім цього, колегія суддів вважає, що місцевий суд, прийнявши обґрунтоване рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином оцінив і наявність обставин для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та відповідність її розміру, меті застосування запобіжного заходу, що не ставить під сумнів його дієвість.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному конкретному випадку, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні, а отже, ухвала місцевого суду є законною і колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 08 квітня 2025 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4