Справа № 595/1104/25
Провадження № 1-кп/595/156/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.08.2025 м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 від 12 червня 2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, судимого 21 січня 2025 року вироком Бучацького районного суду Тернопільської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2025 року о 13:00 год. під час дії на території України правового режиму воєнного стану в ОСОБА_4 під час перебування у місті Бучач по вулиці Ольги Кобилянської Чортківського району Тернопільської області виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Apple iPhone» модель «13 Pro Мах», молочного кольору, який належить ОСОБА_6 та знаходився на території домогосподарства, що в АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та доводячи його до логічного завершення, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою власного збагачення, ОСОБА_4 , 12 червня 2025 року о 13:00 год., переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та він ніким не буде помічений, тобто діючи таємно, шляхом відкриття хвіртки проник на територію приватного домогосподарства ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив на бетонній сходовій площадці мобільний телефон марки «Apple iPhone» модель «13 Pro Мах», молочного кольору, у прозорому захисному чохлі із золотистим обрамленням, помістив вказаний мобільний телефон у ліву кишеню своєї куртки, чорного кольору, отримавши при цьому можливість володіти, користуватися та розпоряджатися викраденим телефоном, після чого залишив території домогосподарства.

Даною крадіжкою ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 21847,34 гривні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

05 серпня 2025 року від потерпілої ОСОБА_6 надійшла заява, у якій вона просить кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України розглядати у її відсутності. Додатково у заяві зазначає, що цивільний позов заявляти не буде, претензій до ОСОБА_4 не має. З приводу призначення покарання покладається на думку суду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі. Підтвердив, що обставини вчинення ним кримінального правопорушення в обвинувальному акті викладені вірно. Повідомив, що 12 червня 2025 року о 13:00 год. він зайшов через хвіртку на територію домогосподарства ОСОБА_6 для того, щоб позичити у неї гроші. На сходах побачив мобільний телефон, який вирішив взяти для того, щоб здати в ломбард та купити їсти, однак на вулиці був зупинений працівниками поліції, які побачили у нього викрадений телефон. Про вчинене шкодує, щиро кається.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Аналізуючи всі дані в їх сукупності, суд, виходячи з обвинувачення, підтриманого прокурором, вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану, і такі його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, пом`якшуючі та обтяжуючі його вину обставини.

Вивчаючи особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності, що слідує з вимоги УІАП ГУНП в Тернопільській області № 71704-2025 від 12 червня 2024 року.

Вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 січня 2025 року ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України (вирок суду набрав законної сили 21 лютого 2025 року).

Відповідно до інформації, наданої Чортківським районним сектором № 2 Філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області Державної установи «Центр пробації» від 13 червня 2025 року, вих. № 980/41/3/1-25, ОСОБА_4 з 25 квітня 2025 року перебуває на обліку в органі пробації.

Згідно характеристики № 07 від 13 червня 2025 року, виданої Бучацькою міською радою Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Скарг і нарікань на поведінку з боку сусідів і громадськості в міську раду не поступало.

За даними актового запису про шлюб № 40 від 08 червня 2019 року, складеного Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , також є батьком ОСОБА_8 , 11 липня 2019 року (актовий запис про народження № 57 від 17 липня 2019 року, складений Бучацьким районного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області).

Відповідно до довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 03 від 13 червня 2025 року, виданої Бучацькою міською радою Чортківського району Тернопільської області, до складу сім`ї ОСОБА_4 входить сестра ОСОБА_9 .

Згідно довідок № 1050, 1051 від 13 червня 2025 року, виданих КПН «Бучацька міська лікарня» Бучацької міської ради, обвинувачений ОСОБА_4 на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, та перебуває на обліку в лікаря-нарколога, діагноз - F10.2.

З висновку судово-психіатричного експерта Тернопільської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» № 537 від 01 липня 2025 року за результатами проведення судово-психіатричної експертизи вбачається, що ОСОБА_4 на час проведення експертизи виявляє ознаки розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не досягає ступені психозу чи вираженого недоумства. В період інкримінованого йому діяння ОСОБА_4 міг давати звіт своїм діям та керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_4 може давати звіт своїм діям та керувати ними. ОСОБА_4 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Як вбачається з акту огляду № 208 спеціальної медичної комісії КНП «Тернопільський обласний медичний цент соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради від 02 липня 2025 року, ОСОБА_4 встановлено наркологічний діагноз згідно МКХ10: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення(пункт 1 ч. 1 ст. 66 КК України), добровільне відшкодування завданого збитку (пункт 2 ч. 1 ст. 66 КК України).

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілої, дані про особу обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання, наявність на його утриманні малолітньої дитини, а також те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, в період відбуття пробаційного нагляду вчинив корисливий злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, не працює, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 21 січня 2025 року ОСОБА_4 засуджений Бучацьким районним судом Тернопільської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки.

У цьому кримінальному провадженні судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення 12 червня 2025 року, тобто у період невідбутого покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року за сукупністю вироків, відповідно до положень статті 71 КК України, покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Відповідно до даних Чортківського РС № 2 Філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області, ОСОБА_4 з 25 квітня 2025 перебуває на обліку у центрі як засуджений вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 січня 2025 року за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

За вимогами ст. 49-2 КВК України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Таким чином, на час ухвалення вироку у даному провадженні обвинувачений пробаційний нагляд не відбув.

На підставі ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду.

Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання у вигляді пробаційного нагляду, тому приходить до висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 71 та ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного за цим вироком покарання слід частково приєднати невідбуту частину покарання у вигляді пробаційного нагляду, призначеного йому вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 січня 2025 року, та визначити йому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі, перевівши покарання у вигляді пробаційного нагляду з розрахунку два дні пробаційного нагляду за один день позбавлення волі, і остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати до строку призначеного судом покарання термін відбування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі та строк відбування покарання у виді пробаційного нагляду з розрахунку два дні пробаційного нагляду за один ден позбавлення волі.

У судових дебатах захисник просила суд визнати обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 , алкогольну залежність обвинуваченого.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Згідно абзацу 2 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК (2341-14) суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Підстав для визнання алкогольної залежності обвинуваченого обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Будь-яких підстав для призначення ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, тобто для застосування ст. 69 КК України, як про це зазначала захисник у судових дебатах, суд не знаходить, оскільки відсутні по справі кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У судових дебатах ОСОБА_4 просив суд не призначати йому покарання, а відправити його на примусове медичне лікування.

Разом з тим, суд звертає увагу, що згідно висновку судово-психіатричного експерта Тернопільської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» № 537 від 01 липня 2025 року за результатами проведення судово-психіатричної експертизи вбачається, що ОСОБА_4 на час проведення експертизи виявляє ознаки розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не досягає ступені психозу чи вираженого недоумства. В період інкримінованого йому діяння ОСОБА_4 міг давати звіт своїм діям та керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_4 може давати звіт своїм діям та керувати ними. ОСОБА_4 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відтак, підстави для направлення ОСОБА_4 на примусове медичне лікування відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а арешт майна відповідно до ст. 174 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 в користь державного бюджету судові витрати за проведення судових товарознавчої та дактилоскопічної експертиз.

Суд враховує, що стосовно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а отже, до набуття вироком законної сили, відповідно до вимог ст. 377 КПК Україна, вказаний запобіжний захід слід залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту виконання покарання згідно вироку Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 січня 2025 року, а саме з дня постановки на облік ОСОБА_4 в орган пробації.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 та ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання у вигляді пробаційного нагляду, призначеного йому вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 січня 2025 року, та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі, перевівши покарання у вигляді пробаційного нагляду з розрахунку два дні пробаційного нагляду за один день позбавлення волі, і остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати до строку призначеного судом покарання термін відбування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі та строк відбування покарання у виді пробаційного нагляду з розрахунку два дні пробаційного нагляду за один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту виконання покарання згідно вироку Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 січня 2025 року, а саме з дня постановки на облік ОСОБА_4 в орган пробації.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Арешт, згідно ухвали слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 липня 2025 року, в частині заборони відчуження, - скасувати.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Apple iPhone» модель «13 Pro Мах», молочного кольору, з чохлом та сім-картою залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 ;

- дактилокарти на 2 аркушах та передані упакування у паперовий конверт коричневого кольору, з рукописним текстом виконаним барвником синього кольору, та з відтиском печатки синього кольору на заклеєному клапані та дактилокарти на 2 аркушах та передані упакування у паперовий конверт коричневого кольору, з рукописним текстом виконаним барвником синього кольору та з відтиском печатки синього кольору на заклеєному клапані - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави витрати:

- за проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ-19/120-25/7912-ТВ від 26 червня 2025 року) в розмірі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири сім) грн 20 коп;

- за проведення судової дактилоскопічної експертизи (висновок № СЕ-19/120-25/7812-Д від 25 червня 2025 року) в розмірі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) грн 50 коп.

Вирок ухвалений в нарадчій кімнаті і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1