ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/818/25 Справа № 199/3784/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув в закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000104 від 03 лютого 2025 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Добровеличківка Кіровоградської області, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації, водія 3 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу мінометної батареї ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною останньому цілодобово залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора, або суду терміном на 2 місяці, тобто до 01 червня 2024 року.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, а також про існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та/або суду та незаконного впливу на свідків.

В той же час у ОСОБА_6 встановлено наявна родина, постійне місце реєстрації та проживання, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, позитивна характеристика за місцем проходження служби.

Слідчий суддя дійшов висновку, що оскільки стороною обвинувачення не доведено та у судовому засіданні не встановлено, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою. При цьому встановив наявні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та змінити підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час або розглянути можливість внесення ОСОБА_6 чи його родичами та/або близькими відповідної застави.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги захисник вказує, що на всі численні слідчі дії підозрюваний ОСОБА_6 з`являвся добровільно, без додаткового примусу.

Захисник також зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на твердження захисника, які фактично ставлять під сумнів як саму підозру в цілому так і доведеність кримінального правопорушення за кваліфікацією ч. 1 ст. 156 КК України.

Крім цього вказує, що з самого початку широкомасштабного вторгнення російської федерації на України ОСОБА_6 у складі збройних сил захищає Україну, є учасником бойових дій, у відповідності до службової характеристики зарекомендував себе добре, витриманий, уважний, користується повагою в колективі, в порушенні нормативноправових законодавчих актів поміченій не був та не має дисциплінарних стягнень, має дружину та проживає разом із її донькою.

Також захисник зауважує, що жодних із ризиків, визначених частиною 1 ст. 177 КПК України не існує, тому що слідчий у своєму клопотанні не наводить жодних доказів таких ризиків, тому у суду немає законних підстав вважати, що ОСОБА_6 буде переховуватися від слідства та суду, або незаконно впливати на свідків.

Заслухавши сторони кримінального провадження, захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно до вимог ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримані та, вирішуючи це питання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя належно дослідив обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; особу підозрюваного та обставини вчинення інкримінованого злочину, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Так, за матеріалами, долученими до клопотання слідує, що в провадженні ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 від 03 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України.

31 березня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, тобто у вчиненні розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З наданих матеріалів слідує, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, з огляду на наявність відповідних доказів, а саме: протоколу допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 від 04 лютого 2025 року; протоколу допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 від 20 лютого 2025 року; протоколу допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 від 11 березня 2025 року; протоколу допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 від 11 березня 2025 року; протоколу допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_13 від 11 березня 2025 року; протоколу допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_14 від 13 березня 2025 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 18 березня 2025 року; протоколу огляду речі від 20 березня 2025 року; протоколу перегляду відеозапису від 20 березня 2025 року; протоколу обшуку від 27 березня 2025 року; протоколу допиту законного представника неповнолітнього потерпілого від 28 березня 2025 року; протоколів допиту законних представників неповнолітніх свідків, які в достатній мірі вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому злочину.

Перевіряючи доведеність визначених ризиків, враховуються встановлені обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, який відносяться до категорії нетяжких та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому підозрюваний може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування або суду, а також незаконно впливати свідків у даному кримінальному провадженні.

В той же час, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_6 , який має позитивну характеристику за місцем проходження служби, має родину, постійне місця реєстрації та проживання, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

За наведеного, слідчий суддя не вбачав достатніх даних, які б об`єктивно свідчили про неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При цьому прокурором, не було наведено досить переконливих обставин і доводів щодо недостатності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту для запобігання визначеним ризикам.

Таким чином, відмова в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», та є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

Що стосується посилання захисника на відсутність доказі вини підозрюваного ОСОБА_6 , то слід зазначити, що з'ясування таких питань і зібрання таких доказів здійснюються в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а не в контексті достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Щодо доводів апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_6 з самого початку широкомасштабного вторгнення російської федерації на України у складі збройних сил захищає Україну, є учасником бойових дій, у відповідності до службової характеристики зарекомендував себе добре, витриманий, уважний, користується повагою в колективі, в порушенні нормативноправових законодавчих актів поміченій не був та не має дисциплінарних стягнень, має дружину та проживає разом із її донькою, то такі обставини не можуть бути достатнім важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення кримінальних правопорушень, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_6 , є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000104 від 03 лютого 2025 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4