Справа №583/4917/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/913/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначенням розміру застави, з посиланням на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для застосування до останнього вказаного запобіжного заходу, та які не зменшились та залишаються актуальними.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2025 року, на задоволення вказаного клопотання прокурора, обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 липня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на його апеляційне оскарження та апеляційною скаргою.

В обґрунтовування пропуску строку, захисник посилається на те, що 22 травня 2025 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області було проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, повний текст якого було проголошено отримав о 16 год. 30 хв. 26 травня 2025 року, а копію цього рішення він отримав 27 травня 2025 року.

Вказані причини апелянт просить визнати поважними та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 з забороною останньому залишати житло за вказаною адресою цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, зокрема:

-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утриматися від спілкування з потерпілою, свідками, експертами, які мають відношення до кримінального провадження;

-не відвідувати місця, визначені судом;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з посиланням на те, що обставини, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу не зменшились, не містило додатків для доведення обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що вказує на те, що фактично суд перейняв на себе функцію державного обвинувачення та формально задовольнив вимоги прокурора.

При цьому, як вказує апелянт, прокурором не доведено наявність ризику ухилення обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, яким чином останній може впливати на свідків, потерпілу, не вказано, які альтернативні засоби уникнення кримінальної відповідальності він має на увазі щодо обвинуваченого, що вказує на характер припущень доводів клопотання, так само як і позиція потерпілої про те, що під час цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 може скоїти аналогічне ДТП.

В той же час, як зазначає апелянт, клопотання сторони захисту щодо зміни ОСОБА_6 запобіжного засобу судом не вирішено, оскаржувана ухвала не має жодного спростування на заявлені доводи щодо можливості застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, не було враховано позитивні зміни поведінки ОСОБА_6 , часткове відшкодування шкоди, активне сприяння розкриттю злочину, реєстрація страхового випадку, прискорення проведення судових експертиз шляхом їх оплати, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, крім того, належним чином не було враховано вік і стан здоров`я обвинуваченого та наявність у нього ряду тяжких та хронічних хвороб.

З огляду на вищезазначене, на думку захисника, судом було допущено неповноту судового розгляду, а тому, вважати, що за результатом розгляду клопотання прокурора було прийнято законне та обґрунтоване рішення, підстави відсутні.

У доповненнях до апеляційної скарги апелянт посилається на необґрунтованість повідомлено ОСОБА_6 підозри за ч. 3 ст. 286-1 КК України та вважає, що здобуті у справі докази не містять об`єктивних даних про вчинення останнім вказаного кримінального правопорушення.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулось на адресу суду.

У поданому до суду клопотанні захисник ОСОБА_7 просив провести судове засідання за його участі у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, яке було задоволено, однак, до його початку останній подав до суду заяву, в якій просив здійснити розгляд даного провадження за його та ОСОБА_6 відсутності.

Прокурор у кримінальному провадженні у надісланій заяві, також, просив проводити судове засідання без його участі, з додатковим зазначенням того, що вважає оскаржувану ухвалу законною та обгрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що до задоволення не підлягає.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає за можливе розглядати дану справу за відсутності сторін, що узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України.

А тому, заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення, доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, перевіривши матеріали вказаного кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи та вимоги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, згідно п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на інші ухвали суду першої інстанції - протягом семи днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З врахуванням тих обставин, що на спростовування доводів захисника про те, що повний текст оскаржуваної ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2025 року він отримав 27 травня 2025 року, матеріали, які надійшли до апеляційного суду, доказів не містять, колегія суддів вважає, що строк на оскарження вказаного рішення останнім був пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Що стосується доводів та вимог апелянта щодо наявності підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, при розгляді клопотання про продовження обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилався прокурор, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

На спростовування доводів апелянта щодо недоведеності доводами клопотання їх існування, колегія суддів зауважує, що вказані ризики було встановлено судом з врахуванням тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі доведеності його вини, з метою уникнення якого останній може переховуватись від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, наслідки, що настали через протиправність його дій, а саме, смерть дитини.

Крім того, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що на спростування доводів захисника щодо відсутності ризику тиску на потерпілу на свідків з боку обвинуваченого, судом було зазначено, що судовий розгляд вказаного кримінального провадження триває, досліджуються докази сторони захисту, а тому можливо виникне необхідність в додатковому допиті вказаних осіб.

При цьому, судом було враховано і думку потерпілої, яка наполягала на тому, щоб обвинувачений залишався під вартою, з посиланням на те, що він не приймає ніяких заходів для відшкодування їй моральної шкоди у зв`язку із смертю її малолітнього сина.

Саме зазначені обставини і стали підставою для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим колегія суддів погоджується в повному обсязі і ставити під сумнів правильність такого висновку підстав не вбачає.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно практики ЄСПЛ, врахування тяжкості вчиненого кримінального правопорушення має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства, а ризик незаконного впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань від зазначених осіб та дослідження їх судом безпосередньо в судовому засіданні.

Що стосується посилань захисника на доцільність застосування до його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, з врахуванням того, що доказів на підтвердження наявності обставин, які залишились поза увагою суду та за яких у задоволенні вимог прокурора слід було б відмовити, апелянтом надано не було.

Що стосується доводів апелянта щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри за ч. 3 ст. 286-1 КК України та що здобуті у справі докази не містять об`єктивних даних про вчинення останнім вказаного кримінального правопорушення, то колегія суддів зауважує, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду і останній перебуває вже не у статусі підозрюваного, а обвинуваченого.

Крім, при вирішенні питання законності продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу, обставинам винуватості чи невинуватості особи, колегія суддів оцінки не надає, вони, як і зібрані докази, будуть предметом перевірки суду, який розглядає вказане кримінальне провадження по суті та прийматиме в ньому остаточне рішення.

Також, при прийнятті даної ухвали колегія суддів враховує і практику Європейського суду з прав людини, який, у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також, з огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, вчинені в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило смерть потерпілого, який має високий ступінь суспільної небезпеки, колегія суддів вважає, що суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2025 року.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено строк дії запобіжного заходу - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4