У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000338 від 19.04.2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 як слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні, звернувся до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене протоколом обшуку житла від 22.05.2025 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки: One Plus 7T; модель: HD 1900; IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Vodafone» з номером НОМЕР_3 .

На обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим управлінням СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000338 від 19.04.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина України ОСОБА_5 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 30.06.2022, виник та сформувався стійкий злочинний намір, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у поширенні матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії російської федерації проти України розпочатої у 2014 році.

На виконання свого умислу ОСОБА_5 у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановленому досудовим розслідуванням час, зареєстрував обліковий запис в соціальній мережі «Instagram» під назвою « ОСОБА_6 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2

У подальшому, 13.04.2022 ОСОБА_5 діючи умисно, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, використовуючи раніше створений обліковий запис в соціальній мережі «Instagram» під назвою « ОСОБА_6 », за допомогою невстановленого електронного пристрою, поширив серед користувачів соціальної мережі «Instagram» публікацію, текст повідомлення якої починається словами: «Люди, які забили на війну…» та закінчується «…украинские военные на фоне российских выглядят как просто нищие или бомжи с помойки».

Крім цього, у період часу з 14.04.2025 по 20.04.2025 громадянин України ОСОБА_5 , в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, на шкоду інформаційній безпеці суспільства та держави, з метою заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в Україні та глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, продовжуючи свій злочинний намір, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, повторно, на своїй персональній відкритій сторінці в соціальній мережі «Instagram» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », поширив серед користувачів вказаної соціальної мережі публікації, в яких міститься заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а саме:

- ІНФОРМАЦІЯ_3 поширив публікацію, текст повідомлення якої починається словами: «Сидить блогер … Да я блогер я сижу …» та закінчується «…И за выкачку гавваха он знает, и он и он это все одобряет.»;

- ІНФОРМАЦІЯ_4 поширив публікацію, текст повідомлення якої починається словами: «Війна десь там …» та закінчується «Все просто безмозгло верили в ВСУ, не понимая, что это огромная ловушка, которая позже выльется в миллионные потери».

Таким чином, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, в тому числі сформованих в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в Україні та глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, діючи умисно, цілеспрямовано, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, на шкоду інформаційній безпеці суспільства та держави, переслідуючи ідеологічні мотиви, достовірно знаючи про публічно комунікативний характер соціальної мережі «Instagram» через можливість поширення інформації через всесвітню мережу «Інтернет» серед невизначеного кола осіб, переслідуючи прямий умисел, направлений на поширення матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, серед користувачів соціальної мережі «Instagram», усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, розмістив на особистій сторінці вищевказані публікації, чим повторно поширив серед користувачів соціальної мережі «Instagram» матеріали, в яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

При цьому, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , переслідуючи явно злочинний намір, здійснював вказані протиправні діяння під час триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розгорнута на всій її території, отже, здійснив усі залежні від нього дії на шкоду інформаційній безпеці людини і громадянина, суспільству та держави, та довів свій злочин до кінця.

22.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.04.2025 за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 , проведено обшук, під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки: One Plus 7T; модель: HD 1900; IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Vodafone» з номером НОМЕР_3 , під час попереднього огляду виявлено інформацію, яка має значення для досудового розслідування.

В цей же день, 22.04.2025 вказані речі постановою слідчого були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Власник майна у судове засідання не з`явився, подав заяву у якій заперечував щодо задоволення клопотання з питань його необґрунтованості.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що слідчим управлінням СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000338 від 19.04.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

22.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.04.2025 за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 , проведено обшук, під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки: One Plus 7T; модель: HD 1900; IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Vodafone» з номером НОМЕР_3 , під час попереднього огляду виявлено інформацію, яка має значення для досудового розслідування.

22.04.2025 вказані речі постановою слідчого були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у слідчого є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що вказані речі зберегли на собі сліди злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000338.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000338 від 19.04.2024 року - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене у результаті проведення обшуку 22.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.04.2025 у справі №760/10278/25 у квартирі за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- мобільний телефон марки: One Plus 7T; модель: HD 1900; IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Vodafone» з номером НОМЕР_3 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1