№ провадження 1-кс/208/2439/25
УХВАЛА

Іменем України

12 червня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, громадянина України, маючого повну загальну освіту, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 фактично проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням, погоджене з прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий у своєму клопотанні посилається на те, щодля досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у слідства виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу виключено у вигляді тримання під вартою, яка обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі, строком від 3 до 8 років, загроза реального відбуття якого з високою ймовірністю може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Підозрюваний не має у власності нерухомого майна, яке імперативно зумовлює утримання останнього в межах м. Кам`янське, до припинення злочинної діяльності правоохоронними органами офіційно ніде не працював, що свідчить про те, що останній може вчиняти і інші злочини з метою заробітку. Також, підозрюваний, перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема, домашнього арешту, не маючи місця роботи чи навчання, іншого законного джерела доходу, тобто міцних та сталих соціальних зв`язків, які могли б утримувати його в межах міста, (мати та сестра підозрюваного перебувають за кордоном, офіційно не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має) у будь-який час з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин може залишити межі міста/області або перетнути держаний кордон України.

Підозрюваному ОСОБА_4 достовірно відоме місце проживання багатьох свідків у кримінальному провадженні, які є раніше йому знайомими або входять до кола його родинних зв`язків, а також які залучалися до проведення інсценованих обрядів (ритуалів), тощо. Усвідомлюючи загрозу реального відбування покарання, передбаченого санкцією ч. 2, 3 та 4 ст. 190 КК України, підозрюваний, перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зможе безперешкодно чинити спроби незаконного впливу на свідків та потерпілих з метою спонукання їх до відмови від надання показань чи зміни показань, ухилення від подальшої явки до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду. При цьому, перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, підозрюваний шляхом використання сучасних технологій зможе самостійно здійснити зв`язок зі свідком чи потерпілим, або безперешкодно залучити до спроб незаконного впливу на них інших осіб. Крім цього, наразі ведеться досудове розслідування, встановлюються всі обставини вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі наявність інших потерпілих, свідків чи підозрюваних.

Вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень проти власності, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, зокрема, місця роботи чи іншого законного джерела доходу все це в сукупності безумовно вказує на стійку антисоціальну спрямованість поведінки підозрюваного. Тому, існує ризик продовження підозрюваним протиправної діяльності та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, зокрема, проти власності. Наявність 7 епізодів вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень свідчать про системність вчинення ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб даних злочинів з метою покращення свого фінансового положення, є єдиним видом його заробітку.

На час розгляду клопотання слідчого про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що були встановлені в подальшому ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12.03.2025 при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились, а обсяг підозри ОСОБА_4 у вчиненні шахрайських дій, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України, стосовно осіб втративших близьких родичів які захищали Україну від збройної агресії, збільшився до 7 епізодів злочинної діяльності, кваліфікація яких, відповідно до ст. 12 КК України, відносять до нетяжких та тяжких злочинів. Більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, домашній арешт, не зможе забезпечити запобігання цьому ризику, адже для вчинення кримінальних правопорушень підозрюваному достатньо доступу до мережі Інтернет, наявності у нього мобільного телефону та комп`ютерної техніки.

Відомості, які свідчили б про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутні.

Застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. На неможливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу вказують також встановлені під час розгляду апеляційних скарг обставини, а саме зафіксовані в судовому засіданні факти невиконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Також, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Розмір застави повинен у повній мірі гарантувати виконання покладених на підозрюваного обов`язків. Цей розмір має бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від порушення встановлених процесуальними нормами та/або покладених судом на нього обов`язків.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання слідчого та просила його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні зауважив, що має тяжку хворобу.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ризики відсутні, підзахисний вину визнав, почав відшкодування, а також прохав врахувати його стан здоров`я.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до матеріалів клопотання зазначено, що 18.02.2025 в порядку ст.278 КПК України про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України, повідомлено ОСОБА_4

10 квітня 2025 постановою керівника Кам`янської окружної прокуратури строк досудового розслідування по кримінальному провадженню продовжено до 3-х місяців, а саме до 18 травня 2025.

В подальшому, на підставі зібраних доказів, 11.04.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про зміну повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3, 4 ст. 190 КК України відносно ще 4 потерпілих осіб.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.04.2025 відмовлено у задоволенні клопотання про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та щодо останнього обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 18 травня 2025 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02.06.2025 скасовано ухвалу слідчого судді від 15.04.2025 та постановлено нову ухвалу якою у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 відмовити у зв`язку зі спливом строку запобіжного заходу, зазначеного у клопотанні слідчого.

Завершення досудового слідства у даному кримінальному провадженні у строк, визначений постановою керівника Кам`янської окружної прокуратури до 18 травня 2025 року, неможливе, що обумовлено особливістю обставин та способів вчинення кримінальних правопорушень, кількістю потерпілих, значною кількістю проведених НСРД та матеріалів про їх результати, які підлягають дослідженню, у тому числі експертному, а також необхідністю проведення інших слідчих і процесуальних дій, які у своїй сукупності вказують на особливу складність даного кримінального провадження.

Враховуючи викладене, ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського від 14 травня 2025 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 5-ти місяців, тобто до 18 липня 2025, у зв`язку з чим, відносно ОСОБА_4 виникла необхідність в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Із аналізу практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень у справах «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», «Мерабішвілі проти Грузії» можна виділити такі критерії стандарту доказування «обґрунтована підозра»: існування фактів та інформації, які дали змогу переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення; факти, якими обґрунтовується підозра можна «розумно» вважати такими, що підпадають під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність; обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні; стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Статтею 132 КПК встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий,прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Як встановлено під час розгляду клопотання, 11.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3, 4 ст. 190 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3, 4 ст. 190 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Отже, описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді підстави дійти висновку про можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, що виправдовує застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що:

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі, строком від 3 до 8 років, загроза реального відбуття якого з високою ймовірністю може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Підозрюваний не має у власності нерухомого майна, яке імперативно зумовлює утримання останнього в межах м. Кам`янське, до припинення злочинної діяльності правоохоронними органами офіційно ніде не працював, що свідчить про те, що останній може вчиняти і інші злочини з метою заробітку. Також, підозрюваний, перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема, домашнього арешту, не маючи місця роботи чи навчання, іншого законного джерела доходу, тобто міцних та сталих соціальних зв`язків, які могли б утримувати його в межах міста, (мати та сестра підозрюваного перебувають за кордоном, офіційно не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має) у будь-який час з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин може залишити межі міста/області або перетнути держаний кордон України.

Підозрюваному ОСОБА_4 достовірно відоме місце проживання багатьох свідків у кримінальному провадженні, які є раніше йому знайомими або входять до кола його родинних зв`язків, а також які залучалися до проведення інсценованих обрядів (ритуалів), тощо. Усвідомлюючи загрозу реального відбування покарання, передбаченого санкцією ч. 2, 3 та 4 ст. 190 КК України, підозрюваний, перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зможе безперешкодно чинити спроби незаконного впливу на свідків та потерпілих з метою спонукання їх до відмови від надання показань чи зміни показань, ухилення від подальшої явки до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду. При цьому, перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, підозрюваний шляхом використання сучасних технологій зможе самостійно здійснити зв`язок зі свідком чи потерпілим, або безперешкодно залучити до спроб незаконного впливу на них інших осіб. Крім цього, наразі ведеться досудове розслідування, встановлюються всі обставини вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі наявність інших потерпілих, свідків чи підозрюваних.

Вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень проти власності, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, зокрема, місця роботи чи іншого законного джерела доходу все це в сукупності безумовно вказує на стійку антисоціальну спрямованість поведінки підозрюваного. Тому, існує ризик продовження підозрюваним протиправної діяльності та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, зокрема, проти власності. Наявність 7 епізодів вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень свідчать про системність вчинення ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб даних злочинів з метою покращення свого фінансового положення, є єдиним видом його заробітку.

Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження вбачається, що зібрана доказова база відповідає наведеним вище критеріям. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням злочину, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Наявність же будь-яких обставин, що є суперечливими, або свідчать про наявність даних, які підлягають перевірці, є завданням органу досудового розслідування під час розслідування справи з метою підтвердження або спростування підозри, яка стала підставою для затримання, що повинно підтвердити або спростувати підозру.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому слідчий суддя враховує і те, що в судове засідання не було надано доказів того, що застосування будь якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Отже з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Окрім цього, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Викладене у сукупності дає підстави для задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , з визначенням розміру застави 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя-

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати у рамках кримінального провадження № 0000078 від 05.03.2024 року, до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, громадянина України, маючого повну загальну освіту, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 фактично проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках строку досудового розслідування з 12.06.2025 року до 18.07.2025 року включно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 182, ч. 4 ст. 183 КПК України, визначити ОСОБА_4 розмір застави 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400,00 гривень. У разі внесення застави на депозитний рахунок Заводського районного суду міста Кам`янського, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні зобов`язання, які він повинен буде виконувати строком до 18.07.2025 року:

-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україн.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1