ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/8565/24 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/697/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

-захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2024 року відносно ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вугледар Донецької області, громадянина України, не працюючого, з середньо-технічною освітою, неодруженого, не перебуваючого на військовому обліку військовозобов`язаних, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 16.08.2021 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік, з застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

2) 05.12.2022 року Київським районним судом м. Харкова, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.01.2024 року, за ч. 4 ст. 185 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць.

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 05.12.2022 року, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.01.2024 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк його відбуття з 12.07.2023 року по 10.01.2024 року

Як установив суд, 11.11.2024, приблизно о 13:00 год. ОСОБА_7 знаходився на АДРЕСА_3 . Проходячи поблизу будинку № 6 по вулиці Л. Каденюка у м. Харкові, біля альтанки ОСОБА_7 побачив зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, що лежав на землі. ОСОБА_7 , розуміючи, що у вказаному зіп-пакеті міститься психотропна речовина PVP, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, маючи прямий умисел, направлений на незаконне придбання та незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту, підняв пакет з землі та поклав до правої кишені кофти, одягненої на ньому, тобто незаконно придбав та почав незаконно зберігати при собі психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP, для подальшого особистого вживання без мети збуту.

Протиправні дії ОСОБА_7 припинено працівниками поліції, які 11.11.2024, в період часу з 17:28 до 17:50, під час огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Л. Каденюка, поблизу будинку 12-А, виявили та вилучили у ОСОБА_7 зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору. Вилучена речовина, згідно висновку експерта, масою 0,1908 г містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в перерахунку на масу наданої на дослідження речовини, складає 0,1515 г.

Статтею 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначено, що діяння, пов?язані із придбанням, зберіганням, перевезенням, збутом психотропних речовин, включених до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, що здійснюються у порушення порядку, встановленого законодавством про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, є незаконними.

Згідно з вимогами ст. ст. 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список № 2 особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці 1» - PVP є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Проте, всупереч вищезазначених вимог законодавства, ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно, придбав та незаконно зберігав при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,1515 г.

Дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Прокурор до початку судового розгляду від своєї апеляційної скарги відмовився.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок змінити, призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вважає даний вирок занадто суворим, а тому таким, що підлягає зміні на підставі наступних існуючих обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , а саме визнання вини в повному обсязі, щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину.

На стор. 14-15 справи міститься заява ОСОБА_7 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

За час проведення досудового слідства ОСОБА_7 вже багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих людей, ОСОБА_7 скоєному проявив щиросердне розкаяння.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 згідно зі ст. 67 КК України, під час досудового розслідування не встановлено, потерпілі у даному кримінальному проваджені відсутні, матеріальну шкоду даним кримінальним правопорушенням не завдано (стор. 6 справи).

ОСОБА_7 не знаходиться на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра, за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи апеляційної скарги, вислухавши думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити вирок без змін, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, згідно з положеннями ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Так, судом враховано тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінального проступку, конкретні обставини справи, відомості про особу обвинуваченого.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на військовому обліку не перебуває, не працевлаштований, за місцем фактичного проживання характеризується позитивно, конфліктів та сварок з сусідами не допускає, громадський порядок не порушує, раніше судимий: 1) 16.08.2021 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік, з застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 2) 05.12.2022 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць, ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.01.2024 року поновлено обвинуваченому ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження вироку Київського районного суду м. Харкова від 05.12.2022 року та зупинено виконання вказаного вироку в частині відбування ОСОБА_7 покарання, звільнено з-під варти. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.01.2024 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 05.12.2022 року залишено без змін.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом першої інстанції встановлено щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов до цілком обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому основного покарання у виді 1 року обмеження волі, що є наближеним за розміром до мінімального, передбаченим санкцією відповідної статті.

Погоджується колегія суддів і з призначеним остаточним покаранням за правилами ст. 71 КК України як за видом так і за розміром.

При цьому покарання належить відбувати реально, в умовах установи виконання покарань.

Крім того, усі обставини, на які посилався обвинувачений та його захисник, як на підставу для призначення менш суворого покарання, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Таким чином, апеляційні доводи сторони захисту про пом`якшення призначеного покарання слід вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер та не можуть вважатися достатніми підставами для пом`якшення покарання за вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, належить врахувати наявність у ОСОБА_7 судимості за вчинення аналогічного кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Київського районного суду міста Харкова від 16.08.2021 року, ОСОБА_7 був засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Проте належних висновків для себе не зробив і продовжив злочинну діяльність.

За вказаних обставин, умов для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням вище наведеного, на думку колегії суддів, покарання, призначене судом першої інстанції, є співрозмірним протиправному діянню ОСОБА_7 , необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і не може вважитися явно несправедливим внаслідок суворості, у зв`язку з чим апеляційна скарга сторони захисту підлягає відхиленню.

Таким чином вирок суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405,406, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2024 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий

Судді