Справа № 706/784/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1 при секретарі: ОСОБА_2 , в залі суду м.Христинівка розглянувши матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000338 від 26.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шукайвода Христинівського району Черкаської області, українця, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, офіційно непрацевлаштованого, із вищою освітою, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України

сторони та учасники кримінального провадження: прокурор: ОСОБА_4 , обвинувачений: ОСОБА_3 , ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 09.05.2025 близько 17 год. 00 хв., перебуваючи в м. Христинівка по вулиці Вячеслава Чорновола, 43 Уманського району Черкаської області, маючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном шахрайським шляхом, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_5 , попросив у останнього мобільний телефон під приводом здійснення телефонного дзвінка, заздалегідь знаючи про свій істинний намір заволодіти вищевказаним мобільним телефоном, без подальшого повернення.

В свою чергу, ОСОБА_5 будучи помилково впевненим в порядності та у доброчесних намірах ОСОБА_3 добровільно передав йому свій мобільний телефон марки «RealmeC61 модель RMX-3930» світло жовтого (золотистого) кольору IМEI: 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , вартістю 4063 гривні 50 копійок. Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального проступку зник, використавши майно, яким він заволодів шахрайським шляхом, на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 4063 гривні 50 копійок.

Будучи допитаним, обвинувачений свою вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин кримінального провадження не оспорює, детально розповівши про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, щиро кається в скоєному, просить суд суворо не карати, та запевняє про недопущення більше такого.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив кримінальне провадження розглянути без його участі.

Після допиту в судовому засіданні обвинуваченого останній просив справу розглянути без дослідження письмових доказів по справі, правильно розуміючи зміст даних обставин справи і наявних доказів, згідно пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.190 КК України.

Інші учасники судового розгляду не заперечували проти цього, а тому суд, відповідно до ст.349 КПК України, обмежив фактичні обставини справи допитом підсудного, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорювались. Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінюючи наведене в сукупності, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1ст.190 КК України як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).

За змістом ч. 1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги характер, обставини і наслідки вчиненого ним та те, що в силу ст.12 КК України скоєне відноситься до категорії кримінальних проступків, а також судом враховується відсутність у потерпілого претензій матеріального характеру до обвинуваченого внаслідок повернення майна (під розписку), характеризуючі особу обвинуваченого дані.

З огляду на матеріали кримінального провадження, обвинувачений свою провину в інкримінованому діянні визнав раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, не працює, має на утриманні малолітню дитину.

За приписами ст. 66, 67 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, слід віднести щире каяття, а обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги наявні в матеріалах справи характеризуючі дані про особу обвинуваченого зокрема, його не працевлаштованість, відсутність легальних джерел доходів, що за приписами ст. 53, 57 КК України обумовлюють неможливість призначення таких видів покарання як штраф або виправні роботи, суд у контексті ст. 50, 57, 65 цього ж Кодексу та з урахуванням презумпції призначення менш суворого виду покарання (ч.2 ст.65 КК), доходить висновку про те, що виправлення обвинуваченого має відбуватися без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді громадських робіт у визначених санкцією ч.1 ст.190 КК України межах, що за переконанням суду є обґрунтованим й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд виходить з того, що надані до суду матеріали кримінального провадження не містять відомостей щодо неможливості призначення обвинуваченому такого виду покарання, як громадські роботи, визначених у ч.3 ст.56 КК України, а згідно з ч.1, 2 цієї ж норми закону громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, та такий вид покарання призначається на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більше чотирьох годин на день.

Згідно зі ст.36 Кримінально-виконавчого кодексу (КВК) України, покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого та контроль за виконанням покарання покладається на уповноважений орган з питань пробації.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст. 100, 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, призначивши йому покарання у виді громадських на строк 200 (двісті) годин.

Згідно зі ст.56 КК України, ст.36-38 Кримінально-виконавчого кодексу України, строк відбуття покарання засудженого ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Відповідно до ст.36 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та контроль за виконанням засудженого ОСОБА_3 призначеного покарання, покласти на начальника Уманського районного сектору №4 ДУ «Центр пробації» в Черкаській області Міністерства юстиції України.

В порядку ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні мобільний телефон «RealmeC61» модель RMX - 3930 та стартовий пакет (NanoSim карта) мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 залишити у власності ОСОБА_5 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 400 грн. за проведену судово-товарознавчу експертизу.

Копію вироку спрямувати для виконання до Уманського районного сектор №4 ДУ «Центр пробації» в Черкаській області Міністерства юстиції України для виконання.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Христинівський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя ОСОБА_6