Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/827/24
Провадження № 1-кп/499/42/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Іванівка Березівського районну Одеської області матеріали за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000295 від 10.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малинівка Іванівського району Одеської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, за наступних обставин.

Указом Президента України та Верховного головнокомандувача від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05:30 годин 24.02.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ЕХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738- IX з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915- IX з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-ГХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року на 90 діб, Указом Президента України від 26.07.2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 року № 3275-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року на 90 діб, продовженого з 05 години 30 хвилин 16.11.2023 Указом Президента України від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ строком на 90 діб, продовженого з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року №3564-ЕХ строком на 90 діб, продовженого з 05 години 30 хвилин 08.05.2024 Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024, затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року №3684-IX.

Відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію».

Згідно ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06 грудня 1991 року, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Отже, в Україні діє особливий період.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29 червня 2023 року перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , як військовозобов`язаний запасу Збройних Сил України другої категорії за спеціальністю підсобний робітник.

ОСОБА_4 в період часу з липня 2023 року по квітень 2024 року, діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, систематично не з`являвся за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухилився від проходження військово-лікарської комісії для визначення подальшого ступеню його придатності до військової служби, за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_4 , з метою уникнення в подальшому від призову за мобілізацією на військову службу, ввів в оману посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 про неможливість проходження медичного обстеження з надуманих причин, при цьому будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення на військову службу під час мобілізації.

Так, 12 липня 2023 року військовозобов`язаному ОСОБА_4 була вручена повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військово-лікарської комісїі, з метою визначення ступеня придатності до військової служби, про що в розписці про отримання повістки військовозобов`язаним було здійснено відповідний підпис. У визначений в повістці термін військовозобов`язаний не прибув.

15 липня 2023 року військовозобов`язаний ОСОБА_4 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за по АДРЕСА_2 , органами Національної поліції України. Цього ж дня ОСОБА_4 було направлено на проходження військово-лікарської комісії, після чого була вручена повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 вже з пройденою військово-лікарською комісією на 09:00 годину 17 липня 2023 року.

У зазначений час військовозобов`язаний ОСОБА_4 знову не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, жодних документів, підтверджуючих поважність причини неприбуття не надав.

Після чого, 15 жовтня 2023 року працівниками відділення поліції №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області знову було доставлено військовозобов`язаного ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за по АДРЕСА_2 , звідки його було направлено на ВЛК та було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 вже з пройденою військово-лікарською комісією на 09:00 годину 16 жовтня 2023 року, про що в розписці про отримання повістки військовозобов`язаним ОСОБА_4 було здійснено відповідний підпис. Проте, ОСОБА_4 у зазначений у повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, жодних документів, підтверджуючих поважність причини неприбуття не надав.

Також, 31 січня 2024 року працівниками відділення поліції №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області, знову було доставлено військовозобов`язаного ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за по АДРЕСА_2 , де за неявку за викликом в умовах особливого періоду для проходження медичного огляду, ІНФОРМАЦІЯ_4 було складено протокол про адміністративне порушення за ч.2 ст. 210 КУпАП від 31 січня 2024 року за №24.

Після чого, з метою визначення ступеню придатності до військової служби, ОСОБА_4 було в черговий раз направлено на проходження військово-лікарської комісії, а також була вручена повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 з пройденою військово-лікарською комісією на 09:00 годину 05 лютого 2024 року, про що в розписці про отримання повістки військовозобов`язаним було здійснено відповідний підпис. 05 лютого 2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_4 у визначений в повістці час вкотре не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, жодних документів, підтверджуючих поважність причини неприбуття не надав.

До того ж, 28 квітня 2024 року працівниками відділення поліції №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області знову було доставлено військовозобов`язаного ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого по АДРЕСА_2 , де на військовозобов`язаного ОСОБА_4 за неявку в умовах особливого періоду по повістці ІНФОРМАЦІЯ_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210 КУпАП від 28 квітня 2024 року за №139. В подальшому, з метою визначення ступеню придатності до військової служби, враховуючи те, що це вже не перше направлення ОСОБА_4 на військово-лікарську комісію, після якого військовозобов`язаний не з`являється до ІНФОРМАЦІЯ_5 , військовозобов`язаному було запропоновано пройти військово-лікарську комісію цього ж дня, проте ОСОБА_4 відмовився проходити військово-лікарську комісію 28 квітня 2024 року, зазначивши, що пройде її з понеділка, тобто 29 квітня 2024 року, підтвердженням чого є його заява від 28 квітня 2024 року. У зв`язку з відмовою проходити медичний огляд 28 квітня 2024 року, ОСОБА_4 було знову вручено чергову повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 з пройденою військово-лікарською комісією не пізніше 10:00 години 30 квітня 2024 року, про що в розписці про отримання повістки військовозобов`язаним було здійснено відповідний підпис.

Після чого, військовозобов`язаний ОСОБА_4 був попереджений про кримінальну відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України.

Також, встановлено відсутність обставин, передбачених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які надавали б ОСОБА_4 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

30 квітня 2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_4 в черговий раз не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за по АДРЕСА_2 , про причини неприбуття не повідомив, та жодних документів, підтверджуючих поважність причини неприбуття не надав.

Після цього, військовозобов`язаний ОСОБА_4 діючи умисно, реалізуючи умисел, направлений на ухилення від мобілізації, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, не надав ніяких підтверджень щодо причини свого неприбуття, про що був складений акт про відмову, тим самим ухилився від призову на військову службу під час загальної мобілізації, оголошеної 24 лютого 2022 року, згідно з Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію», на особливий період, а саме в період воєнного стану, введеного із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», порушивши вимоги ст.65 Конституції України, вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вимоги Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію».

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив фактичні обставини справи. Додатково показав, що йому вручали повістки про необхідність явки до РТЦК та СП для оновлення даних та проходження ВЛК, в яких розписувався, однак він у визначений в повістці день та час до РТЦК та СП не з`являвся, оскільки у нього мати, батько і брат мають третю групу інвалідності, на що є документи, мати потребує постійного догляду, однак документів не зміг оформити, він є єдиним годувальником в сім`ї (працює неофіційно у двоюрідного брата), при цьому, також в сім`ї є неповнолітні сестри, а батьки на пенсії, боявся проходити ВЛК, бо думав, що його одразу заберуть з сім`ї. Разом з тим, показав, що до війни працював в Дніпропетровську і скидав гроші братові, а той вже купував продукти батькам і доглядав за ними. Окрім того, вважає, що його незаконно утримували в ТЦК, говорили, що або ти проходиш ВЛК тут в ОСОБА_6 чи в Одесі, або пиши відмову, то він і написав відмову від ВЛК, тому теж не довіряє їм, проте нікуди не звертався з приводу незаконного утримання. Вказує, що вручали 6 повісток. Штрафи не виписували з невідомих йому причин, але складали протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 210 КУпАП. ОСОБА_7 повістку не вручали. ВЛК не пройшов, бо не довіряє лікарям в с-щі Іванівці. Документів, які б надавали йому відстрочку, у нього немає. Наразі пройшов ВЛК є придатним.

Обвинувачений повідомив суду, що визнає фактичні обставини справи, однак виходячи з його показань, суд оцінює їх як фактичне не визнання вини та доходить висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК підтверджується такими зібраними в кримінальному провадженні доказами:

Обліковою карткою до військового квитка, відповідно до якої ОСОБА_4 перебуває на обліку як військовозобов`язаний з 29.06.2023 року та визнаний придатним до військової служби.

Розписками від 12.07.2023 року та 15.07.2025 року, за якими ОСОБА_4 отримав повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 на 09 год. 13.07.2023 року та 09 год. 17.07.2025 року, відповідно, про що свідчить його особистий підпис на вказаних розписках, однак у вказані у повістках дату та час не з`явився.

Зверненням ІНФОРМАЦІЯ_3 до ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області № 1263 від 04 серпня 2023 року щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ст. 210 КУпАП для складення протоколів про адміністративне правопорушення, в якому наявне прохання доставити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розпискою від 15.10.2023 року, за якою ОСОБА_4 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 на 09 год. 16.10.2023 року, про що свідчить його особистий підпис, однак у вказаній у повістці дату та час не з`явився.

Зверненням ІНФОРМАЦІЯ_3 до ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області № 1859 від 02 листопада 2023 року щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ст. 210 КУпАП для складення протоколів про адміністративне правопорушення, в якому наявне прохання доставити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розпискою від 31.01.2024 року, за якою ОСОБА_4 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 на 09 год. 05.02.2024 року, про що свідчить його особистий підпис, однак у вказаній у повістці дату та час не з`явився.

Зверненням ІНФОРМАЦІЯ_3 до ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області № 318 від 08 лютого 2024 року щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ст. 210 КУпАП для складення протоколів про адміністративне правопорушення, в якому наявне прохання доставити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розпискою від 28.04.2024 року, за якою ОСОБА_4 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 на 10 год. 30.04.2024 року, про що свідчить його особистий підпис, однак у вказаній у повістці дату та час не з`явився.

Листом ознайомлення з кримінальною відповідальністю, відповідно до якого ОСОБА_4 28.04.2024 року ознайомився зі ст. 336 КК України, якою передбачена відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Письмовою заявою ОСОБА_4 від 28.04.2024 року, в якій останній вказує, що його 28.04.2024 року було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 органом Національної поліції, працівниками ТЦК його повідомлено про необхідність проходження ВЛК, однак сьогодні він відмовляється проходити ВЛК, оскільки бажає пройти її з понеділка і забрати документи про відстрочку. Вказує на ознайомлення зі ст. 336 КК України.

Актом про неявку військовозобов`язаного за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1549 від 30 квітня 2024 року, яким в присутності двох понятих встановлено, що ОСОБА_4 відмовився проходити військово-лікарську комісію, у зв`язку з чим останньому було вручено 28.04.2024 року повістку про прибуття з пройденою ВЛК не пізніше 10 год. 00 хв. 30 квітня 2024 року, однак у визначений термін військовозобов`язаний ОСОБА_4 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою № 507 від 29 квітня 2024 року, справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 закрито відповідно до статті 247 КУпАП України у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених статтею 38 КУпАП України.

Постановою № 78 від 01 лютого 2024 року, справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 закрито відповідно до статті 247 КУпАП України у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених статтею 38 КУпАП України.

За карткою обстеження та медичного огляду від 15.01.2025 року ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби.

Всі вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, оцінені судом як належні та допустимі, містять інформацію щодо предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

Обвинувачений в обґрунтування своєї систематичної неявки за отриманими повістками до РТЦК та СП в установлені дати та час 13.07.2023, 17.07.2023, 16.10.2023, 05.02.2024, 30.04.2024, а також відмови від проходження військово-лікарської комісії 28.04.2024 вказує на те, що він є єдиним годувальником сім`ї, в якій його мати, батько та брат є інвалідами третьої групи, та в якій є троє його неповнолітніх сестер.

Окрім того, ОСОБА_4 та його захисник просили суд виправдати обвинуваченого, оскільки він не отримував бойової повістки.

Однак, такі доводи обвинуваченого фактично щодо наявності у нього відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та щодо не отримання бойової повістки є суб`єктивними міркуваннями останнього та неспроможні, зважаючи на таке.

Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

За приписами ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни (військовозобов`язані та резервісти) зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях (п. 1 ч. 3 цієї статті). У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (абз. 3 ч. 3 цієї статті).

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

- перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

- смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка) (абз. 7 ч. 3 цієї статті).

Поважних причин неприбуття ОСОБА_4 до територіального центру комплектування та соціальної підтримки судом не встановлено.

До того ж, ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено підстави, за якими військовозобов`язані не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Разом з тим, жодна з перерахованих обвинуваченим обставин не є у розумінні ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підставою для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Окрім того, обвинувачений зазначає, що його мати потребує постійного догляду, однак, власне, у судовому засіданні зазначає, що підтверджуючих цьому документів у нього немає. До того ж, працює неофіційно й немає документально підтвердженого заробітку, натомість з характеристики № 259, виданою 05.06.2024 року Іванівською селищною радою Одеської області, вбачається, що ОСОБА_4 не працює.

В контексті зазначеного варто також зауважити, що в своїх показах обвинувачений вказав, що до війни працював в Дніпропетровську і скидав гроші братові, а той вже купував продукти батькам, які жили в Малинівці, і доглядав за ними. Також, з наданого ОСОБА_4 в судовому засіданні висновку лікарсько-консультаційної комісії № 156, датованої 16.09.2021 року, вбачається, що його мати ОСОБА_8 потребує постійного медикаментозного лікування. Відтак, беручи до уваги, що обвинувачений вже під час хвороби матері перебував за межами постійного місця проживання останньої, допомагаючи на віддалі, то справедливо припускати, що відсутність ОСОБА_4 за місцем проживання своїх батьків станом на дату вручення повісток про виклик до РТЦК та СП не унеможливлювала б його участь в підтриманні належного самопочуття його матері та наданні матеріальної допомоги на купівлю медикаментів.

Щодо доводів обвинуваченого про неотримання бойової повістки, а відтак фактично посилання на відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, суд зазначає таке.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України (ухилення від призову за мобілізацією), проявляється в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці або наказі військового комісара. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом, тобто коли військовозобов`язаний усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Отже, дії особи матимуть склад злочину, передбаченого ст. 336 КК України, у разі якщо вона під час мобілізації на особливий період, отримавши повістку про виклик до ТЦК та СП, без визначених законом поважних причин, не з`явилася у зазначені у цій повістці місце та строк до збірного пункту ТЦК та СП. Тож, основними елементами об`єктивної і суб`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення є саме факт наявності такої повістки та наслідок у вигляді невиконання зазначених у ній приписів (нез`явлення до РТЦК та СП у встановлений строк).

Відповідно до ч.5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.6 вищезазначеного порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає:

- оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України;

- прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

- проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби;

- перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення;

- документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації;

- відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.

Відтак, ОСОБА_4 ухилявся від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оскільки систематично ігнорував виклики до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки; вчасно не прибував до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки без поважних причин; відмовився 28.04.2024 року від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; в судовому засіданні пояснив, що дійсно ухилився від мобілізації, оскільки боявся, що його заберуть із сім`ї, що у своїй сукупності свідчить про ухилення ОСОБА_4 від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період,

Таким чином, суд, проаналізувавши наявні докази, оцінивши кожен з них із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, дійшов переконання про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, оскільки він ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При призначенні покарання суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, є нетяжким злочином.

Обставин, що згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановленого

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При дослідженні особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, неодружений, офіційно не працює, проживає разом з батьками, братом, у яких третя група інвалідності та трьома неповнолітніми сестрами, за досудовою доповідю з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, орган пробації вважає, що ризики вчинення повторного кримінального правопорушення, та ризики небезпеки для суспільства, зокрема для окремих осіб, оцінюються як середні, а виправлення обвинуваченого можливе без застосування покарань, пов`язаних з ізоляцією від суспільства.

З урахуванням наведених вище обставин та того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, враховуючи другорядну роль кари, як мети покарання, суд, беручи до уваги позицію прокурора, яка вважала, що обвинуваченому необхідно обрати міру покарання у виді позбавлення волі, зважаючи на встановлені обставини справи, а саме те, що обвинувачений, будучи придатним до військової служби, в період воєнного стану, при оголошенні загальної мобілізації, вчинив умисний нетяжкий злочин, однак, який свідчить про підвищену суспільну небезпечність, оскільки відмова від захисту Батьківщини є недотриманням конституційного обов`язку, може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій та значно впливає на захист суверенітету держави від збройної агресії, приходить до висновку, що останньому слід обрати покарання, передбачене санкцією ст. 336 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк.

Будь-яких підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, судом не встановлено, оскільки у кримінальному провадженні немає таких пом`якшуючих покарання обставин, які, з урахуванням особи винного та інших обставин кримінального провадження, істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Суд також не встановив підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України, оскільки таких обставин справи та даних про особу обвинуваченого, які дають підстави для висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, окрім вказаного, враховує, що відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. В умовах збройної агресії з боку іншої держави, захист Вітчизни набуває особливого значення. Тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання, повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, про що зазначено в ч.1 ст.1та ч.2 ст.50 КК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався і підстави для його застосування наразі не вбачаються. Процесуальні витрати у справі відсутні.

Доля речових доказів судом не вирішується, оскільки такі не надані суду, а також не надано відомостей про їх місце зберігання

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обраховувати після вступу вироку в законну силу, з моменту фактичного затримання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9