УХВАЛА

19.08.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000989 від 21.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий за погодженням з процесуальним керівником звернулася до суду з клопотання, в якому зазначено, що ОСОБА_4 , 01.02.2023 зареєстрував юридичну особу - ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , основний вид діяльності: 63.99 Надання інших інформаційних послуг, для здійснення діяльності, пов`язаної з придбанням та доставлення на митну територію України автомобілів зі Сполучених Штатів Америки для продажу їх фізичним особам - покупцям, без мети ведення реальної господарської діяльності, а лише для введення в оману замовників послуг. В подальшому ОСОБА_4 , будучи директором ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » виїхав за межі України та до функціонування товариства залучив інших осіб, які не були обізнаними в злочинних намірах останнього. Фактично керівник ОСОБА_4 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснював контроль за діяльністю дистанційно, зокрема: отримував замовлення щодо придбання транспортних засобів, координував проведення господарських операцій, а також приймав рішення про укладення договорів із фізичними особами.

У період з березня 2023 року по лютий 2025 року ОСОБА_4 вів активну комунікацію з потенційними клієнтами через соціальні мережі, месенджери, телефонні розмови та шляхом розміщення оголошень, у такий спосіб він формував у громадян хибне переконання щодо наміру та спроможності виконати зобов`язання з придбання та доставки автомобілів. В період часу з березня 2023 року по листопад 2024 року директор ОСОБА_4 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » частково надавав послуги, маскуючи свою злочинну діяльність, що дозволило йому встановити довірчі відносини з великою кількістю потенційних клієнтів, що створювало у замовників уявлення про добросовісність компанії, ілюзію прозорості та доброчесності.

За вказаних обставин у листопаді 2024 року, ОСОБА_5 , попередньо натрапивши на сторінку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в соціальній мережі Facebook, де знайшов розміщене оголошення про надання послуг з підбору та доставки автомобілів зі США, в ході спілкування домовився про укладення договору на закупівлю авто з США.

В подальшому, ОСОБА_5 14.11.2024 уклав договір комісії на надання послуг № 46548, який йому надіслав через соціальну мережу Telegram менеджер з продажу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Денис, за вказівкою директора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 . На виконання умов даного договору, 19.11.2024 ОСОБА_5 здійснив перерахування грошових коштів зі свого особистого рахунку на рахунок НОМЕР_2 в сумі 472 євро (еквівалентом 20 579 гривень станом на 19.11.2024). У подальшому, 26.11.2024 в офісі компанії ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дружина ОСОБА_5 ОСОБА_6 , за вказівкою ОСОБА_5 передала заступнику директора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 7 613 доларів США, (еквівалентом 315 178 гривень станом на 26.11.2024) та 03.03.2025 дружина ОСОБА_5 ОСОБА_6 , за вказівкою ОСОБА_5 перерахувала грошові кошти в сумі 58 380 гривень на рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_4 в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_3 ( що підтверджується платіжною інструкцією) відповідно, під виглядом оплати за виконання умов договору комісії на надання послуг № 46548 з придбання та доставки автомобіля Audi Q5. Загальна сума отриманих від потерпілого коштів становила 394 137 грн. Отримані грошові кошти, заступник директора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_8 , не будучи обізнаним в злочинних намірах, виконуючи пряму вказівку ОСОБА_4 переказав через валютно-обмінний пункт (так званий "кантер") на особистий рахунок ОСОБА_4 .

На підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира №295/9442/25 від 11.07.2025 було проведено тимчасовий доступ до рахунку, що перебуває у володінні в АТ " ІНФОРМАЦІЯ_4 " та вилучено інформацію по банківській карті НОМЕР_3 яка належить керівнику та засновнику « ОСОБА_9 » ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , тел. ( НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ).

В ході огляду вилученої в АТ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " інформації виявлено зарахування грошових коштів від дружини потерпілого, а саме ОСОБА_6 на рахунок ОСОБА_4 , а саме платіж, який був здійснений 03.03.2025 року о 03 годині 37 хвилин призначення платежу - для поповнення рахунку, ОСОБА_4 , НОМЕР_4 , ОСОБА_6 .

На даний час з метою забезпечення збереження грошових коштів, що є об`єктом кримінально протиправних дій та отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення виникла необхідність у накладенні арешту на рахунок, а саме відкритий рахунок АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , тел. ( НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ).

Вказані грошові кошти є об`єктом кримінально протиправних дій та отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судове засідання старший слідчий не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно вимог ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження судом враховано практику Європейського суду з прав людини, а саме ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою

Згідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого іде воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Наявні у клопотання матеріали свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

З урахуванням викладеного, оскільки майно, на яке старший слідчий просить накласти арешт, може бути використане як доказ на підтвердження обставин, що підлягають встановленню під час кримінального провадження, взявши до уваги стадію досудового розслідування, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання та накласти на вказане майно арешт.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на відкритий рахунок в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ) на якому зберігаються грошові кошти отримані шахрайським шляхом..

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника, а також третіх осіб можливості користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1