Справа № 571/1195/25
Провадження №1-кп/571/160/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року с-ще Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000052 від 24.02.2025 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні 1 малолітня дитина, відповідно до ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого-адвокат ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 в листопаді 2024 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на узбіччі автодороги М03, неподалік селища Травневе Харківського району Харківської області, знайшов (придбав) картонну коробку, в якій знаходився корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та підривач, уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ, які відносяться до категорії вибухових речовин та вибухових пристроїв.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , якому достовірно відомо про відсутність у нього передбаченого законом дозволу на придбання, носіння та зберігання знайдених боєприпасів, про знахідку до органів поліції не повідомив, вказані гранату і запал до правоохоронних органів не здав, в порушення вимог п. 1 Переліку видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року, та п.2.3., п.8.1, п.12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів (затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, зі змінами), без передбаченого законом дозволу переніс до місця свого проживання, що по АДРЕСА_2 , де став незаконно їх зберігати в дровітні власного господарства до 24.02.2025.

В подальшому, 24.02.2025 в ході проведення огляду господарства ОСОБА_3 , що знаходиться за адресою: в АДРЕСА_2 , в підсобному приміщенні (дровітні) господарства виявлено та вилучено один корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 (споряджений зарядом вибухової речовини), який відповідно до висновку експерта від 11.04.2025 №СЕ-19/118-25/4221-ВТХ належить до вибухових речовин, за наявності засобу підриву, придатний до здійснення вибуху та підривав, уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ, який відповідно до висновку експерта від 23.04.2025 №СЕ-19/118-25/4797-ВТХ належить до вибухових пристроїв.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , не оспорюючи фактичних обставин у справі, визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті та доповнив, що щиро розкаюється у вчиненому, що спонукало до такого вчинку пояснити не може. Просить призначити мінімальне покарання та запевняє, що подібного не повториться.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд провів судовий розгляд із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Суд кваліфікує дії обвинуваченного ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній (т.1 а.с.50-55).

Застосування примусового лікування обвинувачений ОСОБА_3 не потребує, що підтверджується довідками КНП «Рокитнівська БЛІЛ» (т.2 а.с.54,57).

Захисник обвинуваченого просив при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 врахувати, що він повністю визнав свою провину та сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому, має на утриманні малолітню дитину та хвору дружину, обтяжуючі обставини відсутні. З урахуванням обставин справи, просить призначити обвинуваченому покарання з мінімальним терміном випробування.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить із встановленої статтею 50 КК України його мети, спрямованої на виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується добре, має на утриманні малолітню дитину( т.1 а.с.37), раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак відповідно до ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості (т.2 а.с.53 ), обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин.

Суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.263 КК України ближче до найнижчої межі.

Враховуючи обставини справи, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, відсутність заподіяної шкоди, суд приходить до висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вирок суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Витрати на проведення судових експертиз у кримінального провадженні складають 14262,40 гривень (т.2 а.с.87,100), тому такі витрати суд покладає на обвинуваченого .

Відповідно до ухвали Рокитнівського районного суду Рівненської області від 22 травня 2025 року відносно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням декількох обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371,373,374,395 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1(один) рік.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 14262 (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят дві) гривні 40 копійок.

Речові докази: первинна упаковка та залишки об`єкта дослідження, які знаходяться в сейф-пакеті експертної служби МВС України №2723638 та первинна упаковка з об`єктами дослідження, які упаковані в сейф-пакет експертної служби МВС України №2723647, які передані на зберігання до кімнати зброї та боєприписів ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області (т.2 а.с.107), знищити.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1