Справа №: 398/645/24
провадження №: 1-кп/398/160/25
УХВАЛА

Іменем України

"06" березня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в м. Олександрії обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 07.01.2024 року за №0000040 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Авдіївка Донецької області, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, за ч. 4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, в обґрунтування якого зазначив, що на даний час існують ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду; впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки за вчинення інкримінованого злочину передбачено покарання у виді позбавлення волі, застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі, домашнього арешту, не зможе запобігти встановленим ризикам, проти чого не заперечував потерпілий.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, просив змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , або визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засідання підтримав позицію захисника. Просив обрати цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши думку учасників, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до таких висновків.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Зокрема, суду при розгляді клопотань про застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні слід враховувати, що вони обмежують права особи на особисту недоторканість, гарантовані зазначеною статтею Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, без постійного місця мешкання та реєстрації, а отже не має стійких соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, перебуваючи на волі, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та невідворотність покарання за його вчинення, існує ризик того, що обвинувачений буде переховуватися від суду, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, може впливати на свідків та потерпілу, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Оцінюючи можливість обмеження права на свободу та особисту недоторканість обвинуваченого, суд вважає, що в даному випадку запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути виправданим, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Отже, зміна запобіжного заходу в виді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.

Крім того, суд зазначає, що суду не надано докази згоди власника майна та належні докази підтверджуючі право власності на вказане майно, а також не вбачає підстав для визначення обвинуваченому розміру застави, оскільки останній не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за неофіційним місцем проживання отримував 500 гривень на день.

За таких обставин, суд вважає за доцільне продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183,197, 314 -316 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід в виді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 04.05.2025 року включно.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвалу вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити до ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор".

Суддя ОСОБА_1