У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року с-ще Магдалинівка

Слідчий суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Самарівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Мопрівське (Богате) Солонянського району, Дніпропетровської області, який має не повну середню освіту, не працює, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, постійного місця проживання не має, тимчасово проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 11.12.2023 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки.

- 09.04.2024 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано один місяць за вироком Магдалинівського районного суду від 11.12.2023 року до відбуття покарання 5 років 1 місяць.

- 18.07.2025 на підставі рішення Новокодацького районного суду м. Дніпра від 10.07.2025 року звільнений від відбування покарання на підставі Закону України 3886-ІХ від 18.07.2024 року у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.08.2025 старший слідчий СВ ВП № 1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання погоджене з прокурором Самарівської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

27.08.2025 ОСОБА_5 було письмово повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч. 5 ст. 185 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 отримав копію клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання 28.08.2025, підтвердженням вручення є особистий підпис на клопотанні.

Клопотання слідчого мотивовано тим, що у провадженні СВ ВП № 1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000164 від 20.08.2025 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідно до Указу Президента України від 15 липня 2025 року № 478/2025 ).

Так, 19 серпня 2025 року, близько 17 години 10 хвилин, точного часу в ході досудового розслідування не надалось можливим встановити, ОСОБА_5 , проходячи по вул. Незалежності, поблизу будівлі № 31-А, в с-щі. Магдалинівка Самарівського району Дніпропетровської області, помітив автомобіль марки ВАЗ 21102 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 та фактично перебуває в користуванні останнього.

В цей час та місці у ОСОБА_5 , виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникнення в інше володіння особи, реалізовуючи який, ОСОБА_5 , упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до водійських дверцят автомобіля марки ВАЗ 21102 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , та відчинивши незачинені водійські дверцята, проник до салону автомобіля звідки таємно викрав ліхтарик марки Fenix PD40R, вартістю 5417 гривень 70 копійок.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_5 місце скоєння кримінального правопорушення залишив, присвоївши викрадене майно та розпорядившись ним на власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 5417 гривень 70 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Крім того, 21 серпня 2025 року, близько 10 год. 00 хв. (більш точний час встановити не виявилося можливим), ОСОБА_5 прийшов до свого знайомого ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , мотивуючи свій прихід бажанням відвідати його.

У ході спілкування з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 помітив у останнього велосипед марки «CHAMPION SPARK». У цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, вчинене повторно, шляхом зловживання довірою, а саме зазначеним велосипедом.

Реалізуючи свій умисел, у вказаний час та місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно та з корисливих мотивів, ОСОБА_5 під приводом необхідності терміново дістатися до роботи, звернувся до ОСОБА_7 із проханням надати йому велосипед у тимчасове користування, не маючи при цьому наміру його повертати.

В свою чергу, ОСОБА_7 , повністю довіряючи ОСОБА_5 та не здогадуючись про його злочинний намір, добровільно передав йому вищевказаний велосипед.

Отримавши велосипед, ОСОБА_5 , зловживаючи довірою потерпілого, покинув домоволодіння ОСОБА_7 та поїхав у напрямку вул. Центральна, с-ще Магдалинівка Самарівського району Дніпропетровської області, після чого зник з місця події та розпорядився викраденим майном на власний розсуд у корисливих цілях, чим заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою та спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 6 820 грн 83 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідно до Указу Президента України від 15 липня 2025 року № 478/2025 ).

Так, 25 серпня 2025 року, близько 08 години 30 хвилин, (точного часу в ході досудового розслідування не надалось можливим встановити), ОСОБА_5 , проходячи по вул. Центральна, поблизу будівлі № 12, в с-щі. Магдалинівка Самарівського району Дніпропетровської області, помітив автомобіль марки Renault Kangoo з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 та фактично перебуває в користуванні останнього.

В цей час в ОСОБА_5 , виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникнення в інше володіння особи, реалізовуючи який, ОСОБА_5 , упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до багажного відсіку автомобіля марки Renault Kangoo з реєстраційним номером НОМЕР_2 та відчинивши незачинені багажні дверцята, проник до багажного відсіку автомобіля звідки таємно викрав перфоратор марки "Einhell BBH 1500" вартістю 1016 гривень 67 копійок та зварювальний апарат марки "Тайфун МПП150-02", вартістю 2300 гривень 00 копійок.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_5 місце скоєння кримінального правопорушення залишив, присвоївши викрадене майно та розпорядившись ним на власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 3316 гривень 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

В сукупності ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 с. 190, ч. 4 ст. 185 КК України.

27.08.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені вказаного вище кримінального правопорушення.

Наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 с. 190, ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом огляду відеозапису з камери відеоспостереження від 20.08.2025; протоколом огляду вилученого ліхтарика від 21.08.2025; протоколом огляду вилученого велосипеду від 25.08.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду вилучених електричних інструментів від 25.08.2025 та всіма іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

Про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 :

- згідно п.1 ч.1 ст. 177 КПК України може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки, постійного місця проживання не має, він офіційної ніде не працює, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки характер вчиненого кримінального правопорушення, а саме тяжкий злочин та передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк можуть спонукати його до ухилення від правосуддя. З огляду на те, що санкція статті, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає реальне позбавлення волі, підозрюваний може усвідомлювати неминучість суворого покарання, що створює об`єктивні передумови для його наміру уникнути участі в провадженні шляхом переховування.

- згідно п.3 ч.1 ст. 177 КПК України існує обґрунтований ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих, покази яких мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки встановлено, що підозрюваний перебуває у тісному особистому знайомстві зі потерпілим ОСОБА_7 , з яким його пов`язують давні дружні неформальні взаємовідносини. Такі відносини є довірливими та системними, що дає підстави вважати, що підозрюваний має реальний вплив на потерпілого, може вступити з ним у особистий контакт та схилити до зміни або відмови від показань, у тому числі шляхом тиску, переконання, обіцянок або погроз розголошення обставин, які можуть бути компрометуючими для самого свідка. З огляду на це, існує обґрунтована загроза впливу на свідка з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, що відповідає пункту 3 частини першої статті 177 КПК України.

- згідно п.4 ч.1 ст. 177 КПК України існує обґрунтований ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки володіє інформацією про хід досудового розслідування, а також має зв`язки з іншими учасниками кримінального правопорушення.

- згідно п.5 ч.1 ст. 177 КПК України існує обґрунтований ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, попри наявність судимостей.

У зв`язку із викладеним, слідчий і прокурор у кримінальному провадженні вважають за можливе клопотати перед слідчим суддею про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час з 22:00 години по 05:00 години, без застосування електронного засобу контролю, оскільки саме такий вид запобіжного заходу у повній мірі зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпечить захист прав і свобод інших учасників процесу.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом огляду відеозапису з камери відеоспостереження від 20.08.2025; протоколом огляду вилученого ліхтарика від 21.08.2025; протоколом огляду вилученого велосипеду від 25.08.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду вилучених електричних інструментів від 25.08.2025 та всіма іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі Браво проти Італії», факти, що викликали підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, або навіть пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення від 28.10.1994), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Отже, стороною обвинувачення доведене, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України.

Проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обґрунтованості підозри, слідчий суддя прийшов до висновку, що у розумінні вимог ч. 1 ст. 194 КПК України стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий обґрунтовували наступні ризики:

1)Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

2)Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України-підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих;

3)Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

4)Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що у судовому засіданні прокурором доведене, що з огляду на те, що підозрюваний раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, не працює, не має джерела доходів, вчинив тяжкий та нетяжкий злочини, тому підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення та вважає, що даний ризик є обґрунтованим. Таким чином, достатньо підстав вважати, що існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Також прокурором доведено, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих, оскільки підозрюваний перебуває у тісному особистому знайомстві із потерпілим ОСОБА_7 , з яким його пов`язують давні дружні неформальні взаємовідносини. Такі відносини є довірливими та системними, що дає підстави вважати, що підозрюваний має реальний вплив на потерпілого, може вступити з ним у особистий контакт та схилити до зміни або відмови від показань, у тому числі шляхом тиску, переконання, обіцянок або погроз розголошення обставин, які можуть бути компрометуючими для самого потерпілого.

Разом з тим, прокурором та слідчим не надано доказів на підтвердження заявлених у клопотанні ризику: ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Виходячи з практики та аналізу обставин, на які посилається прокурор та слідчий під час доведення ризиків, варто зауважити, що орган досудового розслідування вказав загальні підстави.

Існування загального переліку ризиків, передбачених ст. 177 КПК, недостатньо. На законодавчому рівні закріплений обов`язок прокурора викласти обставини, що підтверджують наявність ризиків та посилання на матеріали, які підтверджують ці обставини. (п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України).

Виходячи зі змісту ст. 177 КПК України, суд встановлює, що поняття ризику можна розуміти як прояв використання підозрюваним можливостей та спроб перешкоджати розслідуванню кримінального провадження. При цьому події повинні бути підтверджені як такі, що вже відбувалися, а також що дії або бездіяльність підозрюваного, або схильність до вчинення останнім протягом досудового розслідування дають підстави прокурору вважати, що існує високий коефіцієнт настання відповідних ризиків, закріплених у ст. 177 КПК України.

Зі змісту п. 43 Рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» вбачається, що суд, оцінюючи докази, керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати з сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

В підтвердженні наявності ризиків можуть бути фактичні дані, які свідчать про неналежну поведінку суб`єкта кримінального процесу або можливість такої поведінки. При цьому переконання щодо можливості неналежної поведінки особи повинно ґрунтуватися на даних, які свідчать про реальний намір особи вчинити такі дії. Орган досудового розслідування в судовому засіданні таких даних не надав.

Органом досудового розслідування не надано в судовому засіданні переконливих доказів стосовно зазначеного ризику. Даний ризик не доведений прокурором у судовому засіданні та ґрунтується лише на припущеннях. Крім того, суд враховує, що необхідні документальні докази та матеріальні об`єкти вилучені, оглянуті та зафіксовані у процесуальних документах, а тому посилання прокурора на фактично абстрактні можливості підозрюваного, без врахування вже проведеної слідством роботи, в жодному випадку не свідчать про наявність та доведеність заявленого ризику. Крім того, за змістом наявних у справі доказів, обставини інкримінованих кримінальних правопорушень істотним чином встановлені саме з документальних доказів, на які ОСОБА_5 не здатний здійснити жодного впливу.

Також прокурором та слідчим не надано доказів на підтвердження заявленого у клопотанні ризику: ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки даний ризик можливо запобігти шляхом застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а ні на певний період часу.

Про намір ухилитися від слідства може свідчити неявка за викликами до органів досудового розслідування чи суду, відсутність постійного місця проживання та роботи, підбурювання співучасників до втечі, факти втечі від органів досудового розслідування та суду в минулому. Окрім протиправних дій підозрюваного, про можливі ризики переховування від суду чи слідства можуть свідчити цілком правомірні дії підозрюваного: закриття рахунків у банку, продаж нерухомості, оформлення паспорта для виїзду за кордон, купівля квитків тощо.

ЄСПЛ у п. 33 у справі Wv. Switzerland №14379/88 від 26.01.1993 р. стверджує, що «небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти лише залежно від суворості можливого покарання, її потрібно визначати, враховуючи низку інших чинників, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя або зробити її настільки незначною, що вона не слугуватиме виправданням для тримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер обвинуваченого, його моральні риси, кошти, зв`язки з державою».

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно статті 181 ч. 2 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , які згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого (с. 185 ч. 4 КК України) та карається позбавленням волі на строк від 5 до 8 років та нетяжкого злочину (ст. 190 ч. 2 КК України), вагомість наявних доказів вчинення ним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, дані про особу підозрюваного, який неодноразово судимий за корисливі злочини, не працює, не одружений, не має на утриманні дітей, має місце проживання, та інші обставини справи, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , заборонивши йому залишати житло в період доби з 22 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин ранку, без застосування електронного засобу контролю, за адресою проживання: АДРЕСА_1 , що є необхідним і буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст. 194 КПК України - якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що необхідно зобов`язати ОСОБА_5

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду,

- у період часу з 22:00 години по 05:00 години щоденно не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193-194, 196, 197, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Самарівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу вигляді домашнього арешту - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло в період доби з 22 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин ранку, без застосування електронного засобу контролю, за адресою проживання: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяця, до 29.10.2025.

Контроль за виконанням ухвали покласти на ВП № 1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Зобов`язати ОСОБА_5 :

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду,

- у період часу з 22:00 години по 05:00 години щоденно не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконання після її проголошення.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить 2 місяця.

Ухвала втрачає силу 29.10.2025, якщо строк домашнього арешту не буде продовжено.

На ухвалу, протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно, після її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1