Справа № 353/1386/23
Провадження № 11-кп/4808/154/25
Категорія ч. 3 ст. 152 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Тлумацького районного суду від 27.12.2024 щодо обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Раковець Городенківського району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України,

з участю:

секретаря с/з - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування обвинуваченим призначеного покарання ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання 19.07.2023

В строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з розрахунку день за день.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_5 , на користь держави, процесуальні витрати на залучення експертів за проведення експертиз у розмірі 32 205 (тридцять дві тисячі двісті п`ять) гривень 48 копійок.

Вирішено питання речових доказів.

2. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_5 протягом останніх двох років проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 .

На тій же вулиці, за адресою АДРЕСА_3 , проживають батьки, неповнолітня сестра ОСОБА_11 та двоє братів цивільної дружини ОСОБА_12 .

17.07.2023 неповнолітня ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із братом ОСОБА_10 протягом дня перебувала в гостях у своєї сестри ОСОБА_10 , де біля 22:00 год заснула.

Приблизно о 21:30 год додому приїхав ОСОБА_5 разом із ОСОБА_13 і почали спільно розпивати спиртні напої.

18.07.2023 близько 03:00 год ОСОБА_5 розбудив ОСОБА_11 та запропонував відвезти її з братами додому, на що остання погодилась. Після чого вони всі разом на автомобілі марки «Volkswagen Passat», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 направились на вул. Хотимирська, 27, в с. Озеряни.

Під час вказаної поїздки у ОСОБА_5 виник неправомірний умисел на вчинення щодо неповнолітньої ОСОБА_11 дій сексуального характеру, а саме її зґвалтування.

Коли брати вийшли з автомобіля, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел на зґвалтування ОСОБА_11 , під приводом допомоги сестрі ОСОБА_10 , запропонував дівчині повернутись назад до місця його проживання, на що остання, будучи з ним у довірливих стосунках, погодилась.

Після чого, 18.07.2023 в період часу з 03:00 год до 05:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи на меті задоволення власної статевої пристрасті, відвіз ОСОБА_11 в поле між населеними пунктами с. Озеряни та с. Пужники Олешанської територіальної громади, де, пересівши на заднє сидіння автомобіля, почав її цілувати, на що потерпіла почала плакати та просила відвезти її додому. Тоді ОСОБА_5 пересів за руль і від`їхав ще далі в поле, де знову почав зачіпатись.

Після того, як потерпіла знову почала просити відвезти її додому, ОСОБА_5 переїхав не попереднє місце знаходження, де зупинив автомобіль та вийшов з нього. Тоді ОСОБА_11 вийшла з автомобіля та почала втікати. Наздогнавши ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , використовуючи свою значну фізичну перевагу, затягнув дівчину на заднє сидіння салону автомобіля і заблокував двері.

В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на зґвалтування ОСОБА_11 , з метою уникнення очевидців вчинення протиправних дій, переїхав до урочища «Загостинець», розташованого в с. Озеряни, Олешанської територіальної громади, де, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вона є неповнолітньою, долаючи опір потерпілої, утримуючи її за руки, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, в салоні автомобіля зняв з неї одяг та нижню білизну, після чого, без її добровільної згоди, здійснив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням у тіло потерпілої, з використанням власних геніталій, тобто зґвалтував її.

Після вчиненого злочину ОСОБА_5 залишився біля автомобіля, а ОСОБА_11 одяглась і направилась додому, де повідомила батьків про факт зґвалтування.

3. Доводи апеляційної скарги обвинуваченого.

3.1. Не оспорюючи обставин вчинення злочину та кваліфікації дій, вважає вирок суду незаконним, у зв`язку із суворістю призначеного покарання.

3.2. Суд, призначаючи покарання, належним чином не врахував, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, на утриманні має малолітню доньку, дружина не працює, а потерпіла та її законний представник його пробачили й просили суворо не карати.

Просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати та постановити новий, яким призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

4. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

4.1. В засіданні апеляційного суду ОСОБА_5 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого. Просили вирок суду скасувати та постановити новий, яким призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

4.2. Представник потерпілої просив вирок суду залишити без змін.

4.3. Прокурор заперечила доводи апеляційної скарги з огляду на законність, обґрунтованість та належну вмотивованість вироку суду.

5. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

5.1. Згідно приписів ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений в апеляційній скарзі посилається на невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання, у зв`язку з його суворістю, тому апеляційний суд перевіряє оскаржений вирок в цій частині.

Відповідно до норм визначених ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що вирок суду відповідає цим вимогам.

5.2. Щодо покарання.

Суд першої інстанції належно обґрунтував та мотивував своє рішення щодо розміру призначеного покарання відповідно до положень ст. 50 та 65 КК України.

Злочин особливо тяжкий (ст. 12 КК), санкція ч. 3 ст. 152 КК передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Призначаючи обвинуваченому 7 років позбавлення волі, суд належно врахував як обставини вчинення злочину, так і дані про особу обвинуваченого, який згідно ст. 89 КК України не судимий, є особою молодого віку, не одружений, перебуває в цивільному шлюбі, на утриманні має малолітню доньку, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання, матір обвинуваченого є особою з інвалідністю ІІІ групи.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд обґрунтовано вказав щире каяття, визнання вини, обвинувачений просив вибачення у потерпілої та її матері, останні претензій не мають, просили обвинуваченого суворо не карати. Обставиною, що обтяжує покарання суд встановив вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Таке покарання, на переконання колегії суддів, за обставин, які вказані у вироку суду, відповідає положенням ст. 50 та ст. 65 КК і буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Доводи обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, наявність підстав для застосування положень ст. 69 КК України є необґрунтованими.

Приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин (не менше двох), а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Як зазначено у вироку - обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття, визнання вини, обвинувачений просив вибачення у потерпілої та її матері.

При цьому апеляційний суд виходить із того, що враховуючи суспільний інтерес у реагуванні на сексуальне насильство щодо неповнолітніх, вказані обставини не призвели до істотного зниження ступеня тяжкості вчиненого діяння.

Рішення суду першої інстанції відповідає всім вимогам законності, обгрунтованості, вмотивованості відповідно до приписів ст. 370 КПК.

Із цих підстав апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Вирок Тлумацького районного суду від 27.12.2024 стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 152 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, обвинуваченим з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4