СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Справа №547/597/25
Провадження №1-кп/547/81/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року с-ще Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

провівши в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні №0000241, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 26.04.2025 за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малинівка Семенівського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, паспорт НОМЕР_1 виданий органом 5339 від 23.09.2022, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта середня, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України,

УСТАНОВИВ:

20.06.2023 постановою Семенівського районного суду Полтавської області у справі №547/290/23, яка набрала законної сили 30.06.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

В подальшому, ОСОБА_4 , будучи повідомленим про те, що вказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст.68 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом при наступних обставинах.

27.01.2025 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 керував транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_2 , та рухався в смт Семенівка Кременчуцького р-ну Полтавської області по вул. Стрітенська, де за порушення Правил дорожнього руху України зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції СПД № 1 ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області та відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 12.04.2025 року серії ЕПР № 231810 та притягнуто постановою Семенівським районного суду Полтавської області від 24.02.2025 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.126 КУпАП.

12.04.2025 року близько 14 год. 47 хв. ОСОБА_4 керував транспортним засобом - автомобілем марки «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_3 , та рухався в смт. Семенівка, Кременчуцького р-ну, Полтавської області по вул. Стрітенська, де за порушення Правил дорожнього руху України, зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції СПД № 1 ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, та відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 12.04.2025 року серії ЕПР № 298345 який було направлено до розгляду до Семенівського районного суду Полтавської області.

17.04.2025 Семенівським районним судом Полтавської області винесено постанову, згідно якої матеріали про дане адміністративне правопорушення направлено до Глобинської окружної прокуратури, оскільки в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, ОСОБА_4 обвинувачується в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у межах санкції ч.1 ст.382 КК України у вигляді позбавлення волі з можливістю застосування до останнього ст.75 КК України, звільнивши від відбування покаранням з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, які характеризують особу обвинуваченого та щодо речових доказів.

Отже, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, в судовому засіданні надав показання, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

Відповідно до ст.337КПКУкраїни судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 1.ст. 382 КК України відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, одружений, не працює, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває та не перебуває на обліку у лікаря психіатра, за місцем проживання характеризується нейтрально, має на утриманні малолітнього сина, вину у вчинененні правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся.

Обставини, що відповідно до ст.66КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставини, що відповідно до ст.67КК України обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуальногокодексу України стосовно призначення покарання.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.50КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст.50КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 382 КК України.

Застосування покарання у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст.382 КК України суд вважає за неможливе у зв`язку з тим, що обвинувачений не працює та не має сталого заробітку.

Водночас, враховуючи особу обвинуваченого, який свою вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся, раніше не судимий, суд вважає за можливе застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України.

Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть виправленню обвинуваченого.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов відсутній.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався та суд не вбачає підстав для його обрання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 107, 373, 374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного року) позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 - річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Семенівський районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1