Справа №212/5849/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого - ОСОБА_1 ; за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, які приймають участь у судовому засіданні: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час підготовчого судового засідання в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000600 від 04 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України стосовно :

ОСОБА_4 , який 06 травня 1983 року, народився у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області, громадянин України, неодружений, на утриманні дітей немає, здобув середню освіту, не працевлаштований, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

та угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором КРИВОРІЗЬКОЇ ПІВНІЧНОЇ ОКРУЖНОЇ ПРОКУРАТУРИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , вчинив умисний корисливий злочин проти власності в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, 17 квітня 2025 року, у невстановлений на досудовому слідстві час, проте не пізніше 14:00 годин, ОСОБА_4 , перебував за адресою: м. Кривий Ріг, Покровський район, по вул. Едуарда Фукса, на відкритій ділянці місцевості біля будинку № 73, де на узбіччі дороги, побачив мобільний телефон марки «Infinix» Note 30 PRO в чохлі чорного кольору, який привернув його увагу.

В цей час у ОСОБА_4 , раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, а саме вищезазначеним мобільним телефоном, належним ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, розуміючи, що мобільний телефон марки «Infinix» Note 30 PRO в чохлі чорного кольоруне вибув з володіння власника, його місцезнаходження відомо власнику, та таким чином, зважаючи що між втратою потерпілим належного йому майна та його знахідкою ОСОБА_4 , пройшов нетривалий проміжок часу, останній мав підстави вважати, що власник може за ним повернутись, в зв`язку із чим ОСОБА_4 , не має на знайдене ним майно, тобто на зазначений мобільний телефон, ні дійсного, ні гаданого права, перебуваючи у вказаному місці та у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 14:00 годин, усвідомлюючи, що його дії носять протиправний характер, з корисливого мотиву, в умовах воєнного стану заволодів належним потерпілому ОСОБА_6 , майном, а саме: мобільним телефоном марки «Infinix»моделі Note 30 Pro 16/256GB, Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 кольору Magic Black із абонентським номером НОМЕР_3 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1104 від 07.05.2025 становить 6573,75 гривні.

Після чого, ОСОБА_4 , залишив у своїй власності зазначене вище майно, яке фактично не вийшло з володіння власника, та в подальшому распорядився ним на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 , таємно викрав майно в умовах воєнного стану, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , чим завдав останньому майнової шкоди на суму 6573,75 гривні.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

У кримінальному провадженні укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_4 , повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені ст.76 КК України

Сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

Обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Однак, при цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду. Потерпілий надав письмову заяву в якій не заперечував щодо укладення угоди.

Прокурор угоду підтримав, оскільки вона відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, злочини передбачені ч. 4 ст. 185 КК України по ступеню тяжкості відносяться до тяжких злочинів.

Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, який полягає у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень.

Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Добровільність укладення угоди не викликає жодних сумнівів.

Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 .

На підставі викладеного суд визнає ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину за ч. 4 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 , повинен понести за вчинене кримінального правопорушення.

За вчинення кримінального правопорушення сторони домовились про покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченому, суд враховує наступне.

Обвинувачений у судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, звертався до лікаря-нарколога з 26.04.2016 року по 25.09.2017 року з приводу «Вживання декількох психоактивних речовин зі шкідливими наслідками» та з 26.09.2017 року по теперішній час з приводу: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання декількох психоактивних речовин. Синдром залежності»; надглядався лікарем-психіатром з 1995 року з приводу: «Заїкання», в 1999 році був виставлений діагноз: «Без психічних розладів, заїкання»; на утриманні дітей та інших осіб немає, інвалідності немає, неодружений, раніше не судимий.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Покарання, повністю узгоджується з критерієм справедливості, правову позицію щодо якого висловив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі N 1-33/2004, зазначивши, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень: процесуальні витрати відсутні; цивільний позов не подано; долю речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 469, 472, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 травня 2025 року у кримінальному провадженні за № 0000600 від 04 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України укладену між прокурором КРИВОРІЗЬКОЇ ПІВНІЧНОЇ ОКРУЖНОЇ ПРОКУРАТУРИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік, за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 з випробувальним строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у виді домашнього арешту.

Речові докази: посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_6 , соціальна картка №00004453 передані на зберігання потерпілому, залишити власнику ОСОБА_6 дозволивши використання на власний розсуд.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7