Справа 288/1205/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року . селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 ,

заступника начальника ВП начальника СВ - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області в режимі відеоконференції клопотання заступника начальника ВП начальника СВ Відділення поліції № 1 Житомирського районного управління поліції № 2 ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, внесене до ЄРДР в кримінальному провадженні за № 0000052 від 07.05.2025 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Велимче, Ратнівського району, Волинської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника ВП начальник СВ Відділення поліції № 1 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно наданого клопотання у провадженні СВ Відділення поліції № 1 Житомирського РУП № 2 в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000052 від 07.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань ОСОБА_5 призвано на військову службу за призовом під час проведення загальної мобілізації.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.09.2024 року № 591-РС старшого солдата ОСОБА_5 призначено на посаду майстра ремонтного відділення бронетанкової техніки ремонтного взводу ремонтної роти батальйону матеріально технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Старший солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття, розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

У порушення зазначених вище норм законодавства України, старший солдат ОСОБА_5 вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, в період із 28.04.2025 року по 13.05.2025 року старший солдат ОСОБА_5 перебував у щорічній основній відпустці за 2025 рік, яку проводив у АДРЕСА_1 . 06.05.2025 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_5 знаходився у кімнаті будинку за вказаною вище адресою. В цей час він помітив світло автомобіля, який зупинився поруч із вказаним домогосподарством. Виглянувши у вікно, ОСОБА_5 помітив автомобіль сірого кольору із увімкненим світлом фар, який зупинився поруч із колісним трактором марки «NEW HOLLAND T 6050», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ПП «Адлєр», та перебуває у постійному користуванні на підставі договору № 160/О оренди сільськогосподарської техніки від 21.03.2017 року у ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_5 покликав свого сина ОСОБА_8 , щоб вийти на вулицю та з`ясувати причини перебування зазначеного автомобіля поруч із трактором. Виходячи на вулицю, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 помітили спалах та в цей час автомобіль різко від`їхав від місця події. Підбігши до місця спалаху, вони побачили, що особа на автомобілі здійснила підпал колісного трактора марки «NEW HOLLAND T 6050», державний номерний знак НОМЕР_2 . Вогонь горів під трактором та в цей час ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 ногами та підручними засобами потушили вогонь, не давши йому перекинутися на транспортний засіб. Надалі ОСОБА_5 зрозумів, що підпал здійснив ОСОБА_9 , який напередодні в телефонній розмові погрожував йому розплатою за неповернутий борг, після чого сів у свій автомобіль ВАЗ-2109, р.н. НОМЕР_3 та почав переслідувати особу, яка здійснила підпал, розуміючи що через погодні умови злочинець не зможе далеко від`їхати по ґрунтовій дорозі. Під час переслідування автомобіль ВАЗ 211440, р.н. НОМЕР_4 занесло та він з`їхав із ґрунтової дороги на узбіччя, не маючи змоги рухатись далі. ОСОБА_5 в цей час вже наблизився до вказаного місця та вийшов зі свого автомобіля. Саме тоді із-за керма автомобіля ВАЗ 211440, р.н. НОМЕР_4 вийшов ОСОБА_9 , який помітивши ОСОБА_5 , почав рухатись в його сторону, розмахуючи руками. В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, перебуваючи у вказану дату та місці, біля 22 години 15 хвилин, діючи умисно, ОСОБА_5 долонями обох рук та іншим невстановленим досудовим розслідуванням способом завдав не менше 14 ударів ОСОБА_9 , з яких дев`ять в область обличчя та волосяної частини голови останнього, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми: вогнищевого забою головного мозку з субдуральною гематомою правої лобно-скроневої ділянки, крововиливів в м`які мозкові оболонки лівої півкулі головного мозку, крововиливів в м`які тканини тім`яної та лобно-тім`яно-скроневої ділянки справа, лівої скроневої ділянки, переломів кісток носу, трьох зливних синців в обох надбрівних, навколоорбітальних та носовій ділянках, двох синців (2) в правій скроневій та правій привушно-жувальній ділянках, в ділянці правої вушної раковини, підшкірного (1) та підслизового (1) крововиливів в ділянці лівої носо-губної складки, синця (1) в центральній частині підщелепної ділянки, які утворились не менш як дев`яти (9) травматичних контактів з тупими твердими предметами з місцями прикладання сили в ділянці обличчя та волосяної частини голови, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як таких, що являлись небезпечними для життя та знаходяться в непрямому причинному зв`язку зі смертю та п`ять в область ніг та тулуба, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді чотирьох синців (4) на передньо-внутрішній та внутрішній поверхнях правого та лівого колінних суглобів, на передньо-внутрішній поверхні нижньої третини лівої гомілки, синця та підшкірних крововиливів на передньо-зовнішній поверхні лівого плеча, які утворилися не менш як від п`яти (5) травматичних контактів з тупими твердими предметами з відповідними місцями прикладання сили, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.

Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок набряку-набухання головного мозку, як ускладнення важкої черепно мозкової травми.

Своїми діями, які виразилися у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В ході досудового розслідування 16.07.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Вина ОСОБА_5 обґрунтовано підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , яка повідомила відомі їй обставини вчинення кримінального правопорушення; - протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який повідомив відомі йому обставини вчинення кримінального правопорушення; - протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , яка повідомила відомі їй обставини вчинення кримінального правопорушення; - протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , яка повідомила відомі їй обставини вчинення кримінального правопорушення; - протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , яка повідомила відомі їй обставини вчинення кримінального правопорушення; - висновком експерта від 30.06.2025 року № 595.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, та ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- ОСОБА_5 у разі необрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки вчинений ним злочин, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років та підозрюваний усвідомлює міру покарання, яка йому загрожує;

- ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема як діючий військовослужбовець виїхати у складі військової частини виконувати бойові чи інші завдання, в зв`язку із чим не зможе виконати покладені на нього у кримінальному провадженні обов`язки, що у свою чергу призведе до зупинення кримінального провадження до часу звільнення його із військової служби;

- ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_8 , який являється його сином та ОСОБА_11 , яка являється його дружиною.

Звертаючись з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, репутацію підозрюваного, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного обов`язків, тому слідчий звертається до суду з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вищевказаних ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладені обставини, заступник начальника ВП начальник СВ просить клопотання задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велимче, Ратнівського району, Волинської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави згідно вимог п. 1 п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

В судовому засіданні заступник начальника ВП начальник СВ та прокурор підтримали дане клопотання та просили його задовольнити в повному обсязі.

Підозрюваний та його захисники заперечували щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 відповідних обов`язків, на що захисник ОСОБА_7 надав письмове клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання та додані матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом пункту четвертого частини четвертої статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною першою статті 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги статті 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою? проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вказані дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України - а саме заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, у зв`язку з чим йому 16 липня 2025 повідомлено про підозру.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра» - це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи), що також випливає з рішень Європейського суду з прав людини.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не узгоджується з висновком судово-медичного експерта № 595 від 30.06.2025 року /а.с. 30 на звороті/, який долучено до клопотання.

Згідно вказаного висновку експерта у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як таких, що являлись небезпечними для життя в момент спричинення, знаходяться в непрямому причинному зв`язку зі смертю.

Це у свою чергу свідчить, що станом на 23.07.2025 року не встановлено прямого причинного зв`язку між отриманими тілесними ушкодженнями та смертю потерпілого. Дані обставини потребують додаткового встановлення шляхом проведення додаткових експертиз, в тому числі комплексно-комісійної експертизи.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи підозрюваного має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджати кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, в клопотанні слідчий вказує на можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя звертає увагу, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000052 триває з 07.05.2025 року. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України 16.07.2025 року, а клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подано до суду 17.07.2025 року. У свою чергу, підозрюваний належним чином повідомлений, неодноразово з`явився на розгляд даного клопотання.

ОСОБА_5 допитувався слідчим в даному кримінальному провадженні і знаючи про кримінальне провадження та його правову кваліфікацію не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Органом досудового розслідування фактів протилежного не надано.

На переконання слідчого судді лише тяжкість злочину, за відсутності інших вагомих факторів, які свідчать про ймовірність порушення особою процесуальних обов`язків, не можуть свідчити про високий ступінь існування ризиків передбачених п. 1 ст. 177 КПК України.

Приписами ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, слідчий суддя вважає недоведеними існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання та проходження служби характеризується виключно позитивно, є учасником бойових дій, брав участь в антитерористичній операції з 30.01.2023 року по 30.07.2024 року, та 06.02.2023 року отримав вибухову травму (закрита черепно-мозкова травма), на даний час проходить службу, виконуючи конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, добросовісно являється на виклики до слідчого після оголошення йому підозри у вчиненні злочину, не допускав випадків перешкоджання встановленню істини у даному кримінальному провадженні, також в судовому засіданні запевнив, що буде з`являтись по першій вимозі до слідчого, прокурора та суду, стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання начальника СВ про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків.

Керуючись статтями 177, 178, 182-184, 186-187, 193, 194, 196, 336 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника начальника ВП начальника СВ Відділення поліції № 1 Житомирського районного управління поліції № 2 ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Велимче, Ратнівського району, Волинської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним дату та час до суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, реєстрації, роботи, номеру засобів зв`язку та проходження служби;

- утримуватись від спілкування із особами, визначеними слідчим у кримінальному провадженні;

Визначити термін дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_5 по 23 вересня 2025 року включно.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням вказаного запобіжного заходу покласти на слідчого СВ Відділення поліції № 1 Житомирського районного управління поліції № 2 ГУНП в Житомирській області у провадженні якого перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000052 від 07.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1