Справа № 738/18/24
№ провадження 1-кп/738/14/2025
Ухвала

28 серпня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області в складі судді ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та клопотання обвинуваченого про визначення розміру застави у кримінальному провадженні № 0002670, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 липня 2023 року стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, уродженця села Бігач Менського району Чернігівської області, з професійно-технічною освітою, проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України,

з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
учасників судового провадження:
прокурораОСОБА_4 ,
представника потерпілоїОСОБА_5 ,
захисниківОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченогоОСОБА_2 ,

встановив:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою

Цією ухвалою суд вирішує клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, яке подано до суду 27 серпня 2025 року. У клопотанні прокурор послався на те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України: можливість переховуватися від суду , можливість незаконно впливати на експерта - продовжують існувати.

Також цією ухвалою суд вирішує клопотання обвинуваченого про визначення розмір застави, яке надійшло до суду 12 серпня 2025 року. У клопотанні обвинувачений, посилаючись на статтю 182 КПК України, просить визначити стосовно нього розмір застави.

2.Виклад позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, заперечував щодо визначення розміру застави обвинуваченому.

Представник потерпілої підтримав клопотання прокурора, заперечував щодо визначення розміру застави обвинуваченому.

Захисники, обвинувачений заперечували щодо клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, або визначити розмір застави стосовно обвинуваченого.

3.Встановлені судом обставини.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України перебуває на стадії судового розгляду і судовий розгляд 28 серпня 2025 року не буде завершений.

У даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_2 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави (ухвала слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 вересня 2023 року).

Згідно із ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 вересня 2023 року, розмір застави не визначався на підставі пункту 1 частини четвертої статті 183 КПК України.

Відповідно до ухвали Менського районного суду Чернігівської області 02 липня 2025 року, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_2 , закінчується о 17 годині 29 серпня 2025 року.

12 серпня 2025 року від обвинуваченого до суду надійшло клопотання про визначення розмір застави.

27 серпня 2025 року від прокурора до суду надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого.

4.Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до вимог частини третьої статті 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У пункті 4 частини другої статті 183 КПК України зазначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до частини третьої статті 199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування/судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Ризик, це завжди ймовірність настання того чи іншого факту, а тому твердження сторони захисту про те, що прокурор не навів конкретні нові обставин для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є безпідставними, оскільки наведений прокурором ризик - переховуватися від суду, був встановлений як під час обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування так і під час продовження строку запобіжного заходу, і на даний час не зменшився та продовжує існувати.

ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання до десяти років позбавлення волі.

На час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, не всі докази у кримінальному провадженні досліджені, отже, усвідомлюючи тяжкість покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та встановлених у кримінальному провадженні обставин, має місце обґрунтованість твердження сторони обвинувачення про існування ризику ухилення ОСОБА_2 від явки до суду та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 є особою, яка раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, одинокий, не має міцних соціальних зв`язків, тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому, враховуючи стадію судового розгляду та обставини, які ще не досліджені, тяжкість наслідків, що наступили в результаті кримінально карних дій, зокрема загибель людини, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду.

Суд дійшов висновку, що обставини, передбачені частиною першою статті 194 КПК України прокурор довів, ризик переховування обвинуваченого від суду продовжує існувати, тому клопотання прокурора необхідно задовольнити, продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 26 жовтня 2025 року.

Щодо клопотання обвинуваченого про визначення розміру застави при продовженні строку тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 182 КПК України, застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

За приписами частини четвертої статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до частини четвертої статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При вирішенні клопотання обвинуваченого про визначення розміру застави суд враховує, що це кримінальне провадження розглядається судом за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні умисного тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини. За сімейним станом ОСОБА_2 одинокий, за майновим станом у ОСОБА_2 відсутнє власне майно та грошові кошти, про що він повідомив під час розгляду клопотання, також обвинувачений повідомив, що заставу може внести заставодавець мати обвинуваченого. Наявний ризик переховування обвинуваченого від суду.

Суд вважає, що визначення розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_2 , є недоцільним, з огляду на положення пунктів 1, 2 частини четвертої статті 183 КПК України (кримінальне провадження здійснюється щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини), а також з огляду на майновий стан обвинуваченого та у зв`язку із відсутністю належного ступеню довіри і впевненості, при якому перспектива втрати застави, внесеної матір`ю обвинуваченого, буде достатнім стримуючим засобом для обвинуваченого до належної процесуальної поведінки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку в задоволенні клопотання обвинуваченого про визначення розміру застави відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 182, 183, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 до 17 години 26 жовтня 2025 року.

Визначити 26 жовтня 2025 року датою закінчення строку дії ухвали в частині строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_2 .

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про визначення розміру застави відмовити.

Відкласти судовий розгляд кримінального провадження.

Визначити дату, час і місце проведення нового судового засідання: 10 вересня 2025 року о 14 годині у залі судових засідань у Менському районному суді Чернігівської області по вулиці Сіверський шлях, 146 в місті Мена Корюківського району Чернігівської області.

Про дату, час і місце проведення судового засідання повідомити учасників судового розгляду.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1