Справа № 183/6710/24
№ 1-кс/183/1142/25

У Х В А Л А
18 червня 2025 року Слідча суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и л а:
Органом досудового розслідування встановлено, що наказом начальника державної установи «Старобільський слідчий ізолятор», ОСОБА_6 призначено на посаду молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони державної установи «Старобільський слідчий ізолятор» в спеціальному званні сержант внутрішньої служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військові служби правопорядку у Збройних силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного контролю, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Таким чином, молодший інспектор 2 категорії відділу режиму і охорони державної установи «Старобільський слідчий ізолятор» в спеціальному званні сержант внутрішньої служби ОСОБА_6 здійнює правозастосовні функції та є працівником правоохоронного органу.
Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.
Водночас ОСОБА_6 в умовах коли український народ героїчно протистоїть російському агресору, на порушення вимог ст.ст. 1, 2, 17 Конституції України зрадив українській державі та всьому українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за таких обставин.
24.02.2022 на виконання наказів вищого військового керівництва військовослужбовці збройних сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, після чого внаслідок широкомасшабтого збройного нападу здійснили військову окупацію визначених територій України в тому числі м. Старобільськ Луганської області, яке фактично захоплене та тимчасово окуповане з березня 2022 року.
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.
У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався у встановленому Законом порядку та фактично на підставі зокрема Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 січня 2025 року
№ 4220-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб.
28.02.2022 військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «ЛНР», які є частиною окупаційної адміністрації Російської Федерації, здійснили тимчасову окупацію території м. Старобільськ, Старобільського району, Луганської області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами.
Так, у період часу з почату червня 2022 року по 25 червня 2022 року (більш точний час органами досудового розслідування невстановлений), ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Старобільськ, Старобільського району, Луганської області, тобто на території тимчасово окупованій збройними силами Російської Федерації, будучи громадянином України та працівником правоохоронного органу України молодшим інспектором 2 категорії відділу режиму і охорони державної установи «Старобільський слідчий ізолятор» в спеціальному званні капітан внутрішньої служби, діючи умисно та добровільно, зустрівся з представниками так званої «Луганської народної республіки», що є частиною окупаційної адміністрації Російської Федерації, які запропонували йому перейти на сторону окупанта, тобто на бік ворога України у воєнний час.
Під час вказаного спілкування ОСОБА_6 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно надав згоду вказаним представникам Російської Федерації на вступ до структурного підрозділу «Луганської народної республіки» окупаційної адміністрації Російської Федерації, а саме до так званого мовою оригіналу «Старобельского следственного изолятора Учреждения исполнения наказаний министерства внутренних дел луганской народной республики», тобто перейти на бік ворога, усвідомлюючи при цьому те, що в період триваючого збройного конфлікту та в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Після чого, ОСОБА_6 приблизно 25.06.2022 розпочав свою «службу» у вказаному незаконно створеному структурному підрозділі окупаційної адміністрації Російської Федерації так званому мовою оригіналу «Старобельском следственном изоляторе УИН МВД ЛНР», розташованому за адресою: м. Старобільськ, вул. Монастирська, 65, завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
У клопотанні прокурор посилається на обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_6 , яка підтверджується зібраними на стадії досудового розслідування доказами.
Між тим, перебування підозрюваного ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території України позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 26.09.2023 року та повістки про виклики, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ст. ст. 111, 135 КПК України, їх направлено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме шляхом опублікування на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та офіційному сайті видання Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр».
Разом з тим, на виклики слідчого підозрюваний ОСОБА_6 до органу досудового розслідування не з`явився.
У зв`язку з неявкою за викликом слідчого та ухиленням від слідства, підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, здійснення якого в подальшому доручено відповідному оперативному підрозділу.
Враховуючи те, що підозрюваний належним чином повідомлений про виклик до органу досудового розслідування, проте не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття, беручи до уваги той факт, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території, слідчий вважає, що підозрюваний переховується від органу досудового слідства, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Наведені вище обставини унеможливлюють завершення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні без проведення спеціального досудового розслідування, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території російською федерацією, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та переховується там від органів досудового розслідування.
Враховуючи наведене, з метою досягнення завдання кримінального провадження, дотримання належної правової процедури, прокурор просить надати дозвіл на проведення спеціального досудового розслідування.
Позиція учасників провадження в судому засіданні.
Прокурор в судовому засіданні підтримала заявлене клопотання.
Захисник в судовому засіданні залишив вирішення цього питання на розсуд суду, в зв`язку з неможливістю обговорення позиції з підзахисним.
Слідча суддя, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшла таких висновків.
Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень врегульовані главою 24-1 КПК України.
Згідно із ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII передбачено, що ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває на тимчасово окупованій території України, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом.
Згідно з ч. 2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями в тому числі ст. 111-2 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.
Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.
Згідно з ч. 2 ст. 297-4 КПК України під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи, щодо якої подано клопотання, у вчиненні кримінального правопорушення.
Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук (ч. 1 ст. 297-4 КПК України).
При розгляді клопотання про спеціальне досудове розслідування слідчий суддя повинен встановити:
- чи передбачає КПК України спеціальне досудове розслідування щодо злочину, який розслідується у межах того чи іншого кримінального провадження;
- чи набула особа, щодо якої подано клопотання про спеціальне досудове розслідування, статусу підозрюваного у кримінальному провадженні;
- чи наявні достатні докази для підозри особи, щодо якої подано клопотання про спеціальне досудове розслідування, у вчиненні нею кримінального правопорушення;
- чи переховується особа від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності;
- чи оголошена особа у міждержавний та/або міжнародний розшук.
Оцінюючи можливості здійснення спеціального досудового розслідування, слідча суддя виходить з наступного.
За версією слідства, у період часу з почату червня 2022 року по 25 червня 2022 року (більш точний час органами досудового розслідування невстановлений), ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Старобільськ, Старобільського району, Луганської області, тобто на території тимчасово окупованій збройними силами Російської Федерації, будучи громадянином України та працівником правоохоронного органу України молодшим інспектором 2 категорії відділу режиму і охорони державної установи «Старобільський слідчий ізолятор» в спеціальному званні капітан внутрішньої служби, діючи умисно та добровільно, зустрівся з представниками так званої «Луганської народної республіки», що є частиною окупаційної адміністрації Російської Федерації, які запропонували йому перейти на сторону окупанта, тобто на бік ворога України у воєнний час.
Під час вказаного спілкування ОСОБА_6 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно надав згоду вказаним представникам Російської Федерації на вступ до структурного підрозділу «Луганської народної республіки» окупаційної адміністрації Російської Федерації, а саме до так званого мовою оригіналу «Старобельского следственного изолятора Учреждения исполнения наказаний министерства внутренних дел луганской народной республики», тобто перейти на бік ворога, усвідомлюючи при цьому те, що в період триваючого збройного конфлікту та в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Після чого, ОСОБА_6 приблизно 25.06.2022 розпочав свою «службу» у вказаному незаконно створеному структурному підрозділі окупаційної адміністрації Російської Федерації так званому мовою оригіналу «Старобельском следственном изоляторе УИН МВД ЛНР», розташованому за адресою: м. Старобільськ, вул. Монастирська, 65, завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні державної зради, а саме діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
Вирішуючи питання щодо процесуального статусу ОСОБА_6 у кримінальному провадженні та дотримання вимог із повідомлення особі про підозру.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є, зокрема, особа щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Порядок здійснення повідомлень передбачений ст. 135 КПК України.
За змістом ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).
У зв`язку з неможливістю вручення ОСОБА_6 письмового повідомлення про підозру в день його складення слідчим або прокурором, органом досудового розслідування у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 135 КПК України, вжито передбачених заходів для вручення повідомлення про підозру.
Так, повідомлення про підозру від 26 вересня 2023 року опубліковане в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Вказане дає підстави для висновку, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
Отже, відповідно до ст. 42 КПК України, ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання щодо наявності достатніх доказів для підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, слідча суддя виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 297-4 КПК України під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.
Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». В оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
У п. 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» ЄСПЛ вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.
Повідомлена ОСОБА_6 підозра на час розгляду цього клопотання є обґрунтованою, тобто зазначені у клопотанні і додані до нього докази, досліджені в судовому засіданні, об`єктивно підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують суд у тому, що саме ОСОБА_6 міг вчинити злочини за наведених у підозрі обставин.
В обґрунтування пред`явленої підозри прокурором надані зібрані під час досудового розслідування докази, зокрема:
-Протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 24.10.2022;
-Протоколи огляду від 24.10.2022;
-Протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 22.10.2022;
-Протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 22.10.2022;
-Протокол огляду від 19.04.2024;
-Протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 29.03.2024;
-Протоколи огляду від 01.04.2024;
-Протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 29.03.2024;
-Протокол огляду від 20.04.2024;
З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, на даному етапі слідча суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи можуть свідчити про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
У зв`язку з вищевикладеним, слідча суддя вважає, що з доданих до клопотання матеріалів та доказів вбачається наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , зокрема, у державній зраді, а саме діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, що може бути підставою здійснення спеціального досудового розслідування щодо нього.
Отже, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 , зважаючи на наявні матеріали кримінального провадження, слідча суддя дійшла висновку про наявність достатніх доказів для підозри щодо вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.
Оцінюючи подані до клопотання докази, що доводять факт переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя зауважує наступне.
Під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (постанова Верховного суду від 19.06.2018, справа № 659/234/16-к).
Вирішуючи питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування, слідчому судді необхідно встановити чи обізнана особа про те, що органом досудового розслідування розпочато кримінальне переслідування щодо неї.
Факт такої обізнаності ОСОБА_6 підтверджується, насамперед, тим, що 03.10.2023 року, 04.10.2023 року, 05.10.2023 року він, відповідно до вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, викликався до органу досудового розслідування для вручення повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та допиту в якості підозрюваного, шляхом публікації повістки про виклик в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Однак, у визначений слідчим час, ОСОБА_6 до органу досудового розслідування не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. В свою чергу, 29 вересня 2023 року, відповідно до вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
Так, відповідно до наданих органом досудового розслідування відомостей, в достатньому обсязі з належним нормативно-правовим обґрунтуванням надано докази, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території.
Органом досудового розслідування було вжито всіх передбачених КПК України можливостей для встановлення місця перебування ОСОБА_6 та виклику його до органу досудового розслідування.
Зі змісту ч. 2 ст. 297-1 та ч. 1 ст. 297-4 КПК України вбачається, що для надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування орган слідства має довести факт оголошення підозрюваного у міждержавний та/або міжнародний розшук.
В даному випадку, винесена слідчим, на підставі ст. 281 КПК України, постанова про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_6 від 17.10.2023 року є підставою для ініціювання у подальшому здійснення розшуку оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів в межах державного розшуку.
Керуючись статтями 297-1, 297-4, 372 КПК України, слідча суддя,-
п о с т а н о в и л а:
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідча суддя ОСОБА_14