Справа № 1-1/07
Провадження №1/524/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 Автозаводський районного суду м. Кременчука в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

з участю прокурора - ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

підсудного ОСОБА_7

розглянувши матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст. 17, ч.4 ст. 19 п.п. «а», «и» ст.. 93 КК України (1960 року), ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно доручення №005-160000922 від 16.04.2025 року Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області підсудному ОСОБА_7 у вказаній кримінальній справі для надання безоплатної вторинної правової допомоги призначено захисника - адвоката ОСОБА_6 .

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.05.2025 року допущено в якості захисника підсудного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 .

У судовому зсіданні підсудний ОСОБА_7 оголосив заяву про відвід захисника ОСОБА_6 та призначення іншого адвоката через центр надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Заяву обґрунтував тим, що 1 травня 2025 року ним було подано клопотання про фіксування умов допуску захисника до участі у справі, зокрема щодо: - дотримання правової позиції обвинуваченого; - надання ефективного та кваліфікованого захисту згідно з вимогами ст. 6 Конвенції; - письмового підтвердження готовності до виконання цих умов. Однак, станом на день розгляду справи, захисник ОСОБА_6 : - письмово не підтвердила готовність діяти в межах заявлених умов; - під час спілкування відмовилася надати таке підтвердження; - не висловила чіткої позиції щодо підтримки правової позиції обвинуваченого. Таким чином, відсутнє взаєморозуміння між обвинуваченим та захисником, що унеможливлює ефективний захист і прямо суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ.

Захисник адвокат ОСОБА_6 та прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання підсудного заперечували.

Вислухавши заяву підсудного, думки інших учасників процесу, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Забезпечення права на захист відповідно до ст. 129 Конституції України є однією із загальних засад кримінального провадження.

Відповідно до ст.. 46 КПК України (1960 року) підсудний у будь-який момент має право відмовитись від захисника. Заміна одного захисника іншим може мати місце лише за клопотанням чим згодою підсудного. Про прийняття відмови від захисника суд виносить ухвалу. Відмова від захисника у випадках коли його участь є обов`язковою згідно ст. 45 КПК України (в ред.1960р.) може бути прийнята судом лише коли підсудний обґрунтовує її мотивами, які суд визнає такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.. 48 КПК України (1960 року) захисник зобов`язаний використовувати передбачені в цьому Кодексі та в інших законодавчих актах засоби захисту з метою з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого та надавати їм необхідну юридичну допомогу.

Після допуску до участі в справі захисник - адвокат вправі відмовитися від виконання своїх обов`язків лише у випадках:

1) коли є обставини, які згідно зі статтею 61 цього Кодексу виключають його участь у справі;

2) коли він свою відмову мотивує недостатніми знаннями чи некомпетентністю.

Згідно ч. 1 ст. 61-1 КПК України (1960 р.) захисник може бути усунений від участі у справі лише з підстав, передбачених статтею 61 цього Кодексу.

Так, підстав для усунення захисника ОСОБА_6 , передбачених ст. 61 КПК України (1960 р.), підсудним у заяві не наведено та судом не встановлено.

Захисник від виконання своїх обов`язків не відмовляється, про недостатність знань чи некомпетентність суд не повідомляє.

Згідно з п.3 ч.1 ст.17 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги забезпечує участь захисника при здійсненні судового провадження у випадку, коли захисник відповідно до положень КПК України залучається судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії.

Статтею 24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» визначено, що адвоката може бути замінено за рішенням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у разі неналежного виконання адвокатом своїх зобов`язань за умовами договору.

Суд також ураховує, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, на національні судові органи покладається контроль за тим, щоб захист не був формальним.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях розглядає право вибору адвоката як неабсолютне, тобто як таке, що може зазнавати обмежень з метою належного відправлення правосуддя.

У справі «Круасан проти Німеччини» від 25 вересня 1992 року Європейський суд з прав людини відзначив, що уникнення пауз або перерв відповідає інтересам правосуддя і цілком може виправдати призначення адвоката всупереч побажанням обвинуваченого. У цьому ж рішенні суд наголошує, що стаття 6 п. 3 (с) Конвенції визнає право будь-якого обвинуваченого на допомогу захисника на свій вибір. Проте, і, незважаючи на значення довірчих відносин між адвокатом і клієнтом, не слід надавати цьому праву абсолютний характер. Воно неминуче піддається певним обмеженням в питанні безоплатної юридичної допомоги, коли судам належить право вирішувати, чи вимагають інтереси правосуддя надання обвинуваченому захисника, призначеного безкоштовно. Призначаючи такого адвоката, національні суди повинні, безумовно, враховувати побажання обвинуваченого, однак вони можуть це обійти, якщо існують достатні підстави вважати, що інтереси правосуддя цього вимагають.

Захисник ОСОБА_6 після допуску її до участі в справі подала клопотання та повністю ознайомилася з матеріалами кримінальної справи. Мала конфіденційну зустріч з підсудним. На даний час процесуальна поведінка адвоката ОСОБА_6 дає суду підстави для висновку про те, що заява ОСОБА_7 про неналежне виконання захисником своїх обов`язків є надуманою, а відвід (відмова) від захисника за призначенням, участь якого є обов`язковою, з вимогою залучити іншого захисника за рахунок держави ґрунтується лише на особистих мотивах підсудного, не пов`язаних з неналежним забезпеченням його захисту.

Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) оцінка якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної вторинної правничої допомоги здійснюється за зверненням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, комісіями, утвореними для цієї мети радами адвокатів регіонів.

Порядок оцінки якості надання безоплатної вторинної правової допомоги відповідає змісту статті 23 Закону № 5076-VI, якою визначені гарантії адвокатської діяльності.

Під час розгляду кримінальної справи судом не встановлено очевидних обставин неспроможності залученого за призначенням захисника ОСОБА_6 у належному захисті ОСОБА_7 , як і не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону, який регулює право на захист.

Враховучи викладене, за відсутності обставин передбачених у ст.. 48, 61 КПК України (1960 року) та відомостей, які б свідчили про неналежне виконання адвокатом ОСОБА_6 своїх професійних обов`язків, заява Головка про відвід (заміну) адвоката задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 44,47, 48, 61, 61-1 КПК України (1960 року), суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви підсудного ОСОБА_7 про відвід (заміну, відмову,) захисника ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_8

Судді ОСОБА_9

ОСОБА_10