Справа № 504/2282/25
Номер провадження 1-кп/504/646/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , яка здійснює кримінальне провадження одноособово, розглянувши в спрощеному провадженні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 13.05.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заводівка Березівського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

26.03.2025 року Суворовським районним судом м. Одеси за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

встановив:

12.05.2025 року приблизно о 15:50 год. ОСОБА_2 рухаючись по вул. Молодіжна в с. Ілічанка Одеського району Одеської області на узбіччі, в траві, помітив згорток з чорної липкої стрічки, чорного кольору, підняв його, розгорнув та побачив, що там знаходиться полімерний пакет в середині якого перебуває кристалічна речовина білого кольору, яка зовні схожа на психотропну речовину. У цей момент у ОСОБА_2 виник протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для власного вживання, без мети збуту.

З метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на незаконне придбання та зберігання для власного вживання психотропної речовини без мети збуту ОСОБА_2 вказаний згорток поклав до кишені своїх штанів, з метою подальшого зберігання та власного вживання без мети збуту.

Того ж дня, у період часу з 17:00 год. до 17:20 год, під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості, розташованій на узбіччі дороги напроти будинку 2А по вул. Молодіжній в с. Ілічанка Одеського району Одеської області, у ОСОБА_2 виявлено та вилучено згорток з липкої стрічки чорного кольору, в якому знаходиться полімерний пакет в середині якого перебувала кристалічна речовина білого кольору, яка містить особливу небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), кількісний вміст PVP становить 0,508 г.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотронної речовини без мети збуту.

До обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_3 щодо добровільності беззаперечного визнання його винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до положень ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд не визнає обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_2 - рецидив злочинів, яке зазначене в обвинувальному акті, виходячи з наступного.

Положеннями п.1 ч.1 ст.67 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Водночас, в п.2-4, 6-9, 13 ч.1 ч.2, 4 ст.67 КК України Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 року слово «злочин» замінено словами «кримінальне правопорушення».

Аналіз зазначених норм законодавства України про кримінальну відповідальність у їх системному взаємозв`язку та з нормами міжнародного права дає підстави для висновку, що передбачені в п.1 ч.1 ст.67 КК України обтяжуючі покарання обставини (вчинення злочину повторно та рецидив злочинів) законодавець поширив лише на кримінальні правопорушення, вчинені у формі злочинів. Інакше ж тлумачення призведе до протиправного та свавільного обмеження прав, свобод та інтересів особи.

Відповідно до ч.3 ст.67 КК України при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Призначаючи покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 є раніше судимою особою, вчинив кримінальний проступок, тобто діяння, що не становить значної суспільної небезпеки, за місцем проживання характеризується посередньо, щиро розкаявся у вчиненому, є непрацевлаштованим, а тому, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.309 КК України.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_2 вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку за попереднім вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 26.03.2025 року, яким ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, який на момент вчинення нового кримінального правопорушення набрав законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Положення вказаної норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування. Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

У разі ж вчинення нового кримінального правопорушення у період іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням невідбутою частиною покарання є раніше призначене покарання в його повному обсязі, за винятком строку попереднього ув`язнення.

Згідно з приписами ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Частиною 3 ст.72 КК України визначено, що основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

При цьому положення ч.3 ст.72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень ст.ст.70,71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч.3 ст.72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_2 в межах санкції ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків з призначенням остаточного покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим. Саме таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України та принципу пропорційності, оскільки є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та буде відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, не ставитиме особистий і надмірний тягар для обвинуваченого, що узгоджується та відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 17 серпня 2021 року у справі № 185/10985/19.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 не обирався.

Долю речових доказів вирішити, відповідно до положень ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекусорів №СЕ-19/116-25/12127-НЗПРАП від 28.05.2025 року, документально підтвердженні, тому, відповідно до ст.124 КПК України підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368,369,373,374,381,382,394 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 26.03.2025 року та остаточно призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Згідно з ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді позбавлення волі обраховувати з моменту його фактичного затримання після набрання даним вироком законної сили.

Речовий доказ, а саме: згорток з липкої стрічки, чорного кольору, в якому перебував зіп-пакет в якому знаходиться кристалічна речовина, білого кольору, упакований у сейф-пакет PSP1199957 - знищити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекусорів №СЕ-19/116-25/12127-НЗПРАП від 28.05.2025 у розмірі 5348 грн 40 коп. на користь держави.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1