ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року м. Фастів Київської області

Слідчій суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 представника заявника адвоката ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_5

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000185 від 15.05.2025,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст клопотання.

Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням, у якому просив скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2025 у справі № 381/2664/25 ( провадження № 1-кс/381/619/25) на вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «4505», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 та бензопилу марки «STIHL» моделі «МS250S», оранжевого кольору, зобов`язавши слідчого/прокурора повернути вилучене майно власнику.

Клопотання мотивоване тим, що як вбачається зі змісту ухвали про накладення арешту на майно від 26.05.2025 слідчим порушено вимоги ч.ч.1.3 ст. 168 КПК України, оскільки жодного протоколу чи копії протоколу ОСОБА_5 надано не було. Також, слідчим, на думку заявника, не дотримані вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки вилучення майна відбулось 15.05.2025, а розгляд клопотання 19.05.2025. Крім того, на початку досудового розслідування слідчим не встановлено, хто є власником деревини, яка нібито незаконно вирубана ОСОБА_5 , а отже не встановлено факту наявності шкоди та потерпілих, що унеможливлює застосування до ОСОБА_5 жодних заходів державного примусу, зокрема, арешту його майна.

26.05.2025 ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду на вилучене майно накладено арешт.

Адвокат ОСОБА_4 вважає, що ухвала слідчого судді від 26.05.2025 є такою, що постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Щодо вилучення та накладення арешту на вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «4505», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 та бензопилу марки «STIHL» моделі «МS250S», адвокат ОСОБА_4 стверджує, що слідчий суддя, який накладав арешт майна, не врахував наведеного та незаконно наклав арешт на майно ОСОБА_5 .

Також адвокат вважає, що на теперішній час відсутні підстави для збереження тимчасово вилученого майна в органу досудового розслідування, арешт накладено необґрунтовано, тим більше, що ОСОБА_5 у кримінальному провадженні немає ніякого процесуального статусу.

За таких обставин, адвокат просив скасувати арешт майна та повернути його власнику ОСОБА_5 .

Рух клопотання

Клопотання надійшло до суду -05.06.2025.

Судове засідання з розгляду клопотання призначене на 09.06.2025, відкладене на 11.06.2025.

Позиції сторін

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав своє клопотання з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити. Просив долучити до матеріалів клопотання ухвалу слідчого судді Фастівського міськраонного суду від 26.05.2025 про накладення арешту на майно, копію Договору про надання послуг з розчищення земельної ділянки та її підготовки для експлуатації від 01.04.2025 між ОСОБА_5 та гр.. ОСОБА_6 та Витяг з Державного реєстру речових прав станом на 22.04.2025, з якого вбачається, що власником земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0009 згідно Договору купівлі-продажу є ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки на вилучене майно накладено арешт, воно є речовим доказом у кримінальному провадженні та є необхідним для проведення слідчих дій та судових експертиз.

Слідчий суддя, вислухавши позиції сторін, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000185 від 15.05.2025, приходить до наступних висновків.

Встановлені обставини справи та застосовані норми права

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 3 Фастівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000185 від 15.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, за якою передбачена відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Згідно протоколу огляду місця події від 15.05.2025, який розпочато о 17.03 години було вилучено колоди дерев породи акація, вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «4505», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 та бензопилу марки «STIHL» моделі «МS250S», оранжевого кольору.

Матеріали кримінального провадження № 0000185 від 15.05.2025 не містять ні постанови слідчого про проведення невідкладного обшуку (огляду), ні ухвали слідчого судді, якою би було надано дозвіл групі слідчих у кримінальному провадженні на проведення обшук (огляду).

Як зазначає адвока ОСОБА_4 , що не оспорюється прокурором, вилучене майно, окрім колод дерев породи акація, належить ОСОБА_5 .

Представником власника вилученого майна ОСОБА_5 , слідчому судді надано ухвалу слідчого судді від 26.05.2025 про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що 26.05.2025 ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду у справі № 381/2664/25 ( провадження № 1-кс/381/619/25) -задоволено клопотання прокурора ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000185 від 15.05.2025 за ч. 1 ст. 246 КК України, а саме накладено арешт на майно, яке вилучене під час огляду з 17.03. години по 17.20 години 15.05.2025 кварталу 29 виділу 34 та 35, розташованого за координатами 50,22566 Пн,30,26517 Сх біля населеного пункту с.Путрівка Фастівського району.

Зі змісту цієї ухвали вбачається, що постановою слідчого у кримінальному провадженні від 15.05.2025 зазначене майно визнано речовими доказами у відповідності до ст. 98 КПК України.

При цьому, зазначеної ухвали матеріали кримінального провадження теж не містять.

Арешт майна накладений з метою забезпечення збереження речових доказів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

З огляду на встановлені обставини справи, застосовуючи відповідні правовідносини, слідчий суддя приходить до такого.

Відповідно дост.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідноп. 3,4 ч. 1 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема : у випадках, передбачених ч.6 ст.173 цьогоКодексу; у разі скасування арешту.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статями 174,539 Кримінального процесуального кодексу Українидо суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згіднозі ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі"Ісмаїлов проти росії"від 06.11.2008 року, де зазначались порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

У справі «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), та у справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто, для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбаченихстаттями 160-166,170-174цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченомустаттею 247цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.1-3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених положень дає підстави стверджувати, що обґрунтованим арештом майна є такий арешт, накладений ухвалою слідчого судді (суду), постановленою на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та яким надано належну оцінку.

Необґрунтованість накладення арешту у розумінні абзацу 2 ч. 1 ст. 174 КПК України у взаємозв`язку з ст. 94, 370 КПК України є підставою для скасування такого арешту слідчим суддею, судом першої інстанції без скасування судового рішення з підстав недотримання норм матеріального та/або процесуального права.

У свою чергу, надання оцінки законності судовому рішенню слідчого судді, суду першої інстанції про накладення арешту майна до повноважень слідчого судді не входить. Така оцінка надається судом апеляційної інстанції.

Таким чином, кримінальне процесуальне законодавство надає право слідчому судді, суду скасувати арешт майна, накладений рішенням слідчого судді суду першої інстанції, з таких підстав:

-у подальшому застосуванні такого арешту відпала потреба;

-арешт на майно накладено необґрунтовано.

Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка подає клопотання про скасування арешту майна.

Надаючи оцінку обґрунтованості накладеного арешту слідчим суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області, слідчий суддя приходить до такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчим суддею встановлено, що арешт на майно ОСОБА_5 накладений за клопотанням прокурора з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 цієї статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, відповідальність за яке настає у разі незаконної порубки дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94цього Кодексу.

В обґрунтування накладення арешту на майно, в ухвалі слідчого судді від 26.05.2025 зазначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, встановлюються всі обставини кримінального правопорушення, вилучені речі мають істотне значення для досудового розслідування, оскільки потребують подальшого дослідження, призначення відповідних експертиз, та той факт, що майно відповідає критеріям частини першої статті 98 КПК України та може бути використано як доказ у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на кваліфікацію кримінального провадження, висновок слідчого судді про використання вилученого майна для проведення слідчих дій та судових експертиз, де воно є об`єктом дослідження, є обґрунтованим.

Хоча суд звериає увагу, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000185 від 15.05.2025 слідчим станом на дату розгляду клопотання про скасування арешту - 11.06.2025 (майже місяць) жодної постанови про призначення будь -яких судових експертиз з арештованим майном не призначено.

Слідчим суддею також зазначено, що накладання арешту в силу ст. 170 КПК України є тимчасовим, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, заходом забезпечення кримінального провадження, яке застосовується з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

З ухвали від 26.05.2025 про арешт майна вбачається, що слідчий суддя об`єктивно з`ясував обставини, на які посилався прокурор як на підставу арешту майна ОСОБА_5 , ці обставини підтверджені наданими прокурором доказами, надав їм оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту для забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, з огляду на кваліфікацію кримінального правопорушення та предмет його доказування, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на майно ОСОБА_8 є доцільним та необхідним для забезпечення завдання кримінального провадження, оскільки у разі не накладення такого арешту існує ризик знищення, перетворення чи спотворення такого майна.

Доводи адвоката ОСОБА_4 про відсутність у ОСОБА_5 жодного статусу сторони у кримінальному провадженні як на підставу необґрунтованості накладення арешту є безпідставними, оскільки відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК арешт може бути накладений на майно будь-якої особи з метою забезпечення його збереження, якщо таке майно відповідає критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України.

Постановою слідчого від 16.05.2025 вилучене у ОСОБА_5 під час огляду місця події майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні з підстави його відповідності критеріям ст. 98 КПК України (а.с.44-47 матеріалів кримінального провадження).

Арешт накладався з метою забезпечення збереження речових доказів, тому, наявність чи відсутність у ОСОБА_5 статусу сторони кримінального провадження не є визначальним критерієм для накладення арешту на його майно.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області обґрунтовано наклав арешт на майно ОСОБА_5 .

Інша частина доводів клопотання про скасування арешту майна зводиться до недотримання процесуального законодавства при вирішення питання про арешт майна.

Надання оцінки таких доводів не відноситься до компетенції слідчого судді. Таку оцінку надає суд апеляційної інстанції.

Кримінальним процесуальним законодавством регламентовано можливість особи, на майно якої накладено арешт звернутись з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про арешт майна до суду апеляційної інстанції (п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України).

Однак, замість того, щоб звернутись з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Фастівського міськрайонного суду від 26.05.2025 з підстав її незаконності (порушення норм процесуального права), тим більше, як слідує з доводів клопотання, адвокат є обізнаним з її змістом, представник ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про скасування арешту майна, де навів на його думку підстави недотримання процесуального законодавства при постановленні судового рішення, надання оцінки яких не входить до повноважень слідчого судді суду першої інстанції.

У постанові від 17.07. 2018 у справі №640/19670/15-к, провадження №51-1729км18, ККС ВС зазначив, що подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді про арешт майна без використання процедури скасування арешту майна шляхом подання клопотання про його скасування слідчому судді не є підставою для повернення апеляційної скарги.

Проте, щодо збереження арештованого майна ОСОБА_5 , у розпорядженні органу досудового розслідування слідчий суддя, з урахуванням того що жодної слідчої дії та/або судової експертизи, які є необхідними для отримання доказів протягом майже місяця, не проведено, не вбачає підстав.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється

Таким чином, слідчий суддя не може надавати вказівки прокурору на проведення тієї чи іншої процесуальної дії.

Однак, враховуючи те, що прокурор заперечує проти скасування арешту, проте не навів інших підстав подальшого накладення на нього арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що зобов`язання прокурора передати вищезазначене вилучене майно на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 до початку проведення необхідних судових експертиз, якщо такі будуть призначені органом досудового розслідування, не становитиме втручання у його дискреційні повноваження та не матиме собою наслідком надання вказівки прокурору (слідчому) призначити судову експертизу, оскільки така самостійно ним запланована та міститься у п.2 клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна від 23.05.2025

При цьому, на переконання слідчого судді, сторонам кримінального провадження буде забезпечено надання можливості реалізувати свої права та буде дотримано необхідний баланс між завданнями кримінального провадження подальшим обмеженням права володіння, користування та розпорядження майном, на яке накладено арешт.

За таких обставин, клопотання адвоката ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 169, 170, 174, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000185 від 15.05.2025 задовольнити частково.

Застосувати менш обтяжливий спосіб арешту, накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2025 у справі № 381/2664/25 ( провадження № 1-кс/381/619/25), на вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «4505», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 та бензопилу марки «STIHL» моделі «МS250S», оранжевого кольору, передавши вищезазначене вилучене майно на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 до початку проведення необхідних судових експертиз, якщо такі будуть призначені органом досудового розслідування.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Копію цієї ухвалу направити для виконання до Фастівської окружної прокуратури.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуальних прокурорів Фастівської окружної прокуратури, які здійснюють нагляд за додержанням законності у кримінальному провадженні № 0000185 від 15.05.2025.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1