УХВАЛА

25 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 755/13531/23

провадження № 51-6536ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року та на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 травня 2025 року,

встановив:

Захисник звернувся до Суду з касаційною скаргою на вказані вище судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 .

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, керується фактичними обставинами, встановленими місцевим та апеляційним судами, та, відповідно до приписів ст. 433 КПК, перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Порушуючи питання про скасування оскаржених судових рішень, захисник посилається на ст. 413 КПК, де йдеться про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, стверджує про неправильну кваліфікацію дій його підзахисного, уважає, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ст. 125 КК, а не за ч. 4 ст. 296 цього ж Кодексу. Проте у касаційній сказі відсутнє належне обґрунтування наведених захисником доводів, а викладені у скарзі мотиви свідчать про незгоду сторони захисту зі встановленими фактичними обставинами кримінального провадження, що відноситься до компетенції перевірки суду апеляційної інстанції. Натомість оцінка доказів на предмет їх достовірності, про що йдеться в касаційній скарзі, з огляду на положення ст. 433 КПК, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Також у касаційній скарзі не конкретизовано, яких саме порушень було допущено судом першої інстанції під час розгляду провадження, відсутні обґрунтування щодо того, яких порушень приписів кримінального процесуального закону було допущено судом апеляційної інстанції при апеляційному перегляді вироку місцевого суду, з огляду на межі та порядок, визначені в статтях 404, 405 КПК щодо його здійснення, не вказано, які доводи залишились без відповідей чи яким із них надана неправильна оцінка.

Обґрунтованих мотивів які би спростовували висновки апеляційного суду щодо застосування закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону в контексті реалізації Верховним Судом своїх повноважень, касаційна скарга захисника також не містить.

Крім того, з огляду на наявність у змісті касаційної скарги вимоги про скасування оскаржених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу захисника на приписи ст. 415 КПК, що визначають виключний перелік підстав для цього, й про такі підстави має бути зазначено в мотивах касаційної скарги у випадку, якщо недоліки, про які в ній ідеться, неможливо усунути під час нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

З огляду на те, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, викладене вище перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3