Справа № 405/2776/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 м. Кропивницький

Подільський районний суд м. Кропивницького у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0006049 від 26.05.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,

з участю обвинуваченої ОСОБА_5 ,

її захисника - адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих ОСОБА_11 ,

встановила:

З обвинувального акту вбачається, мешканка м. Кропивницький ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись корисливими спонуканнями, з метою особистої наживи вирішила займатись злочинною діяльністю, шахрайством, підшукуючи осіб, з якими вона була знайома на протязі тривалого часу та підтримувала дружні відносини, вводячи в оману останніх щодо необхідності надання їй грошових коштів для організації власного бізнесу та скрутного матеріального становища, створюючи враження, щодо виконання зобов`язання по поверненню грошових коштів отриманих в борг, пропонувала складення нею боргових розписок та договорів позики. Введені в оману потерпілі укладали письмові угоди з ОСОБА_12 , щодо передачі останній грошових коштів, з подальшим поверненням їм боргу, а ОСОБА_12 не маючи наміру виконати покладені на неї зобов`язання, отримані грошові кошти присвоювала та взяті на себе обов`язки, щодо повернення грошових коштів отриманих в борг не виконувала.

Так, 06.04.2011 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_12 знаходячись за місцем своєї роботи в приміщенні ПТ «Ломбард-Бірюза ОСОБА_13 , ОСОБА_8 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом обману та зловживання довірою під приводом оплати навчання своєї доньки, попрохала у ОСОБА_14 , з яким вона підтримувала дружні відносини, грошові кошти в борг в розмірі 20 000 грн., пообіцявши останньому повернути борг за його вимогою. Також, ОСОБА_12 з метою викликати впевненість щодо правомірності її дій запропонувала ОСОБА_14 скласти договір позики.

Введений в оману ОСОБА_14 , 06.04.2011 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, за місцем роботи ОСОБА_12 , в приміщенні ПТ «Ломбард-Бірюза ОСОБА_13 , ОСОБА_8 », який розташований за вищевказаною адресою, передав ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 20 000 грн., та уклав з нею договір позики, щодо передачі останній грошових коштів. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 45 від 15.03.2018 підпис та рукописний текст « ОСОБА_13 » у розділі «ПОЗИЧАЛЬНИК» вказаного договору позики виконані ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, ОСОБА_12 не маючи наміру виконати покладені на неї обов`язки, отримані грошові кошти обернула у свою власність та взяті на себе обов`язки не виконувала, чим завдала майнову шкоду потерпілому ОСОБА_14 на суму 20 000 грн.

Тим самим встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні: заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, вчиненого за наступних обставин:

Так, у вересні 2007 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_12 , знаходячись за місцем своєї роботи в приміщенні ломбарду ПТ «Ампір», розташованого за адресою: м. Кропивницький (колишня назва м. Кіровоград) вул. Ю.Гагаріна, 7, попрохала в борг у ОСОБА_8 , з якою вона разом працювала та підтримувала дружні відносини, для свого чоловіка ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 30 000 доларів США для організації бізнесу у сфері сільськогосподарської діяльності. ОСОБА_12 пообіцяла останній повернути борг через два роки. В свою чергу, ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_12 , що у неї немає грошових коштів, але враховуючи їх дружні відносини, вона може допомогти останній отримавши кредит у банка, під заставу належної їй квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_8 погодилась надати у борга ОСОБА_15 на прохання ОСОБА_12 , яка виступила поручителем у ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 30 000 доларів США та 26.09.2007 отримала кредит у «Приват Банку» під заставу належної їй квартири.

Наприкінці вересня 2007 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 знаходячись за місцем своєї роботи в приміщенні ломбарду ПТ «Ампір», розташованого за адресою: м. Кропивницький (колишня назва м. Кіровоград), вул. Ю.Гагаріна, 7, передала ОСОБА_15 в присутності ОСОБА_12 , яка виступила поручителем у останнього, грошові кошти в сумі 30 000 доларів США, що еквівалентно згідно курсу валют НБУ 151 500 грн., про що ОСОБА_15 було складено розписку. ОСОБА_15 та ОСОБА_12 покладені на них зобов`язання не виконали, у зазначений термін грошовий борг ОСОБА_8 не повернули, при цьому ОСОБА_12 пояснювала, що вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі та постійно обіцяла повернути борг.

ОСОБА_8 протягом чотирьох років самостійно погашала кредит, отриманий у банка. В подальшому, ОСОБА_8 не в повному обсязі внесла плату по кредиту за березень-квітень 2009 року у зв`язку з чим на виконання рішення Вищого спеціалізованого суду України від 07.09.2011 та відповідно до умов кредитного договору, остання в установления термін повинна була погасити всю суму заборгованості по кредиту. Як наслідки несплати кредиту за умовами кредитного договору, належна ОСОБА_8 квартира підлягала реалізації банком, в рахунок заборгованості. Однак, ОСОБА_8 не мала грошових коштів, щоб погасити кредит у повному обсязі, а у іншому банку отримати кредит не мала можливості, оскільки знаходилась у банківському списку осіб боржників, тому ОСОБА_8 на будь-яких умовах була вимушена у стислі строки відшукати грошові кошти для погашення кредиту. Таким чином внаслідок невиконання покладених на себе зобов`язань ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , щодо повернення грошового боргу ОСОБА_8 , остання опинилась у скрутній ситуації, а саме виникла загроза залишитись без власного житла.

В січні 2012 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_8 знаходячись за місцем своєї роботи в приміщенні ПТ «Ломбард-Бірюза ОСОБА_13 , ОСОБА_8 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розповіла ОСОБА_12 , що банківська установа реалізує належну їй квартиру у разі не сплати кредиту. ОСОБА_12 скориставшись скрутною ситуацією у якій опинилась ОСОБА_8 , а саме внаслідок невиконання нею та її чоловіком ОСОБА_15 зобов`язань щодо повернення грошового боргу ОСОБА_8 , повторно, продовжуючи свої злочинні дії направлені на заволодіння майном ОСОБА_8 , шляхом обману та зловживання довірою запропонувала останній оформити кредитний договір на своє ім`я, залоговим майном якого визначити квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала на праві власності ОСОБА_8 , шляхом оформлення договору купівлі-продажу вказаної квартири між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 . Також, ОСОБА_12 пообіцяла сплатити отриманий нею кредит та повернути квартиру ОСОБА_8 , оскільки ОСОБА_12 мала боргові зобов`язання перед ОСОБА_8 . На пропозицію ОСОБА_12 , ОСОБА_8 погодилась.

19.01.2012 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 було укладено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_3 , про те повертати квартиру ОСОБА_8 , якою шляхом обману та зловживання довірою заволоділа ОСОБА_12 , намірів не мала.

04.07.2017 ОСОБА_12 , діючи умисно з корисливих мотивів, маючи намір реалізувати майно здобуте злочинним шляхом, а саме квартири АДРЕСА_3 ) надала нотаріально посвідчену довіреність гр. ОСОБА_16 на розпорядження нерухомим майном, а саме вищевказаною квартирою, чим завдала в особливо великих розмірах майнову шкоду потерпілій ОСОБА_8 на суму 332 200 грн.

Тим самим встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за наступних обставин:

Так, ОСОБА_12 продовжуючи свої злочинні дії, повторно, 15.05.2012 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, приїхала за місцем проживання ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_4 , де шляхом обману та зловживання довірою під приводом необхідності проведення операції на серці її батька, попрохала в борг у ОСОБА_14 , з яким вона підтримувала дружні відносини, грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США, пообіцявши останньому повернути борг протягом місяця. Також, ОСОБА_12 з метою викликати впевненість щодо правомірності її дій запропонувала ОСОБА_14 скласти договір позики.

Введений в оману ОСОБА_14 15.05.2012 року, за місцем свого проживання, за вищевказаною адресою, передав ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, що еквівалентно згідно курсу валют НБУ 79 900 грн., та уклав з нею договір позики, щодо передачі останній грошових коштів. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 45 від 15.03.2018 рукописний текст після друкованого тексту «ПОЗИКОДАВЕЦЬ з однієї сторони, та…», в розділі 2. Сума позики і відсотки рукописний текст «10 000$ США», в розділі «ПОЗИЧАЛЬНИК», нижче розділу «ПОЗИЧАЛЬНИК» рукописний текст « ОСОБА_13 » та підпис вказаного договору позики виконані ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак ОСОБА_12 , не маючи наміру виконати покладені на неї обов`язки, отримані грошові кошти обернула у свою власність та взяті на себе обов`язки не виконувала, чим завдала значну майнову шкоду потерпілому ОСОБА_14 на суму 79 900 грн.

Тим самим встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за наступних обставин:

Так, ОСОБА_12 продовжуючи свої злочинні дії, повторно, в жовтні 2012 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись в м. Кропивницький (раніше м. Кіровоград), шляхом обману та зловживання довірою під приводом надання послуг, щодо виготовлення золотих виробів, а саме сережок, зателефонувала та запропонувала ОСОБА_9 , з якою вона підтримувала дружні відносини, придбати у неї каміння діамант для сережок, вартістю 990 доларів США, на що ОСОБА_9 погодилась.

В жовтні 2012 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 згідно усної домовленості, прийшла до приміщення ПТ «Ломбард-Бірюза ОСОБА_13 , ОСОБА_8 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де передала ОСОБА_12 лом золота та грошові кошти в сумі 1090 доларів США, що еквівалентно згідно курсу валют НБУ 8 712 грн. 37 коп., розрахувавшись за придбання каміння діамант та роботу по виготовленню золотих сережок.

Навесні 2014 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 прийшла до приміщення ПТ «Ломбард-Бірюза ОСОБА_13 , ОСОБА_8 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , та забрала золоті вироби сережки з діамантами. Після чого, з метою встановлення оціночної вартості золотих сережок ОСОБА_9 звернулась до ювеліра, який оглянувши сережки повідомив, що каміння діаманту мають дефекти у вигляді сколу, а тому не мають майнової цінності. Після чого, ОСОБА_9 стала вимагати від ОСОБА_12 повернення грошових коштів, які заплатила за придбане каміння діаманту та вартості роботи по виготовленню золотого виробу і вона пообіцяла повернути грошові кошти ОСОБА_9 . В подальшому на протязі тривалого часу, ОСОБА_9 телефонувала ОСОБА_12 з приводу повернення останньою грошових коштів за придбане каміння діаманту та вартості роботи по виготовленню золотого виробу, але ОСОБА_12 грошові кошти не повернула та стала переховуватись від потерпілої ОСОБА_9 .

В червні 2016 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 знаходячись біля будинку № 6, корп.3, по вул. Пацаєва в м. Кропивницький, випадково зустріла ОСОБА_12 та стала вимагати від ОСОБА_12 повернути вищевказані грошові кошти. ОСОБА_12 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені нею злочини, пообіцяла ОСОБА_9 повернути борг до 15.07.2016, пославшись на скрутне матеріальне становище, та на вимогу ОСОБА_9 з метою викликати впевненість у останньої щодо виконання покладених на неї зобов`язань, власноруч склала розписку щодо повернення грошових коштів, зазначивши у розписці дату складання розписки 11.02.2016 року. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 45 від 15.03.2018 підпис та рукописний текст в даній розписці виконані ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно висновку судово-гемологічної експертизи № 39973-Ю від 28.02.2018 у вищевказаних сережках наявні діаманти в кількості 18 штук загальною вартістю 117,61 доларів США, що еквівалентно згідно курсу валют НБУ 940 грн. 10 коп. Однак, ОСОБА_12 , не маючи наміру виконати покладені на неї обов`язки, отримані злочинним шляхом грошові кошти обернула у свою власність та взяті на себе обов`язки не виконала, чим завдала майнову шкоду потерпілій ОСОБА_9 на суму 8 712 грн. 37 коп.

Тим самим встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за наступних обставин:

Восени 2012 року, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи притягненою до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів пов`язаних з підробкою та використанням підроблених документів, контрабандою, на шлях виправлення не стала та керуючись корисливими спонуканнями, з метою особистої наживи продовжувала вчиняти умисні злочини шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).

Так, ОСОБА_12 продовжуючи свої злочинні дії, повторно, в грудні 2013 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, зателефонувала в м. Новоукраїнку Кіровоградської області, до раніше знайомої ОСОБА_17 , з якою підтримувала дружні відносини і шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_17 , під приводом розвитку ломбарду, який їй належить, попрохала у ОСОБА_17 в борг грошові кошти у великій сумі, пообіцявши останній повернути борг. Також, ОСОБА_12 з метою викликати впевненість щодо правомірності її дій запропонувала ОСОБА_17 , скласти розписку щодо виконання нею боргових зобов`язань.

Введена в оману ОСОБА_17 , 21.12.2013 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_5 , передала ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 3500 доларів США, що еквівалентно згідно курсу валют НБУ 27 975 грн. 50 коп., після чого ОСОБА_12 , власноруч склала розписку щодо отримання в борг грошових коштів. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 88 від 18.04.2018 підпис та рукописний текст в даній розписці виконані ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак ОСОБА_12 , не маючи наміру виконати покладені на неї обов`язки, отримані грошові кошти обернула у свою власність та взяті на себе обов`язки не виконала, чим завдала майнову шкоду потерпілій ОСОБА_17 на суму 27 975 грн., 50 коп.

Тим самим встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за наступних обставин:

Так, ОСОБА_12 продовжуючи свої злочинні дії, повторно, 21.12.2013 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись в м. Новоукраїнка Кіровоградської області, під час отримання грошових коштів в борг від ОСОБА_17 в сумі 3500 доларів США, шляхом обману та зловживання довірою останньої, під приводом розвитку ломбарду, який належить ОСОБА_12 , попрохала у ОСОБА_17 надати їй в борг грошові кошти в сумі 2500 доларів США, пообіцявши останній повернути борг. Також, ОСОБА_12 з метою викликати впевненість щодо правомірності її дій запропонувала ОСОБА_17 , скласти розписку щодо виконання нею боргових зобов`язань.

Введена в оману ОСОБА_17 , 31.01.2014 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, за місцем роботи ОСОБА_12 , в приміщенні ПТ «Ломбард-Бірюза ОСОБА_13 , ОСОБА_8 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , передала ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 2500 доларів США, що еквівалентно згідно курсу валют НБУ 19 982 грн. 50 коп., після чого ОСОБА_12 , власноруч склала розписку щодо отримання в борг грошових коштів. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 88 від 18.04.2018 підпис та рукописний текст в даній розписці виконані ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак ОСОБА_12 , не маючи наміру виконати покладені на неї обов`язки, отримані грошові кошти обернула у свою власність та взяті на себе обов`язки не виконала, чим завдала майнову шкоду потерпілій ОСОБА_17 на суму 19 982 грн. 50 коп.

Тим самим встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за наступних обставин:

Так, ОСОБА_12 продовжуючи свої злочинні дії, повторно, в травні 2014 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, зателефонувала в м. Новоукраїнку Кіровоградської області, до раніше знайомої ОСОБА_17 , з якою підтримувала дружні відносини і шляхом обману та зловживання довірою під приводом необхідності здійснення грошового обороту, попрохала у ОСОБА_17 надати їй в борг грошові кошти в сумі 1000 доларів США, пообіцявши останній повернути борг. Скориставшись довірливими відносинами з боку ОСОБА_17 , ОСОБА_12 не пропонувала скласти розписку щодо виконання нею боргових зобов`язань.

Введена в оману ОСОБА_17 , в травні 2014 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_5 , передала ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що еквівалентно згідно курсу валют НБУ 11 774 грн. 99 коп. Однак ОСОБА_12 , не маючи наміру виконати покладені на неї обов`язки, отримані грошові кошти обернула у свою власність та взяті на себе обов`язки не виконала, чим завдала майнову шкоду потерпілій ОСОБА_17 на суму 11 774 грн. 99 коп.

Тим самим встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за наступних обставин:

Так, ОСОБА_12 продовжуючи свої злочинні дії, повторно, на початку червня 2014 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, зателефонувала в м. Новоукраїнку Кіровоградської області, до раніше знайомої ОСОБА_17 , з якою підтримувала дружні відносини і шляхом обману та зловживання довірою під приводом необхідності здійснення грошового обороту, попрохала у ОСОБА_17 надати їй в борг грошові кошти в сумі 1000 доларів США, пообіцявши останній повернути борг. Скориставшись довірливими відносинами з боку ОСОБА_17 , ОСОБА_12 не пропонувала скласти розписку щодо виконання нею боргових зобов`язань.

Введена в оману ОСОБА_17 , на початку червня 2014 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_5 , передала ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що еквівалентно згідно курсу валют НБУ 11 043 грн. 25 коп. Однак ОСОБА_12 , не маючи наміру виконати покладені на неї обов`язки, отримані грошові кошти обернула у свою власність та взяті на себе обов`язки не виконала, чим завдала майнову шкоду потерпілій ОСОБА_17 на суму 11 043 грн. 25 коп.

Тим самим встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за наступних обставин:

Так, ОСОБА_12 продовжуючи свої злочинні дії, повторно, в кінці червня 2014 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, зателефонувала в м. Новоукраїнку Кіровоградської області, до раніше знайомої ОСОБА_17 , з якою підтримувала дружні відносини і шляхом обману та зловживання довірою під приводом необхідності здійснення грошового обороту, попрохала у ОСОБА_17 надати їй в борг грошові кошти в сумі 1000 доларів США, пообіцявши останній повернути борг. Скориставшись довірливими відносинами з боку ОСОБА_17 , ОСОБА_12 не пропонувала скласти розписку щодо виконання нею боргових зобов`язань.

Введена в оману ОСОБА_17 , в кінці червня 2014 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_5 , передала ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що еквівалентно згідно курсу валют НБУ 11 224 грн. 19 коп. Однак ОСОБА_12 , не маючи наміру виконати покладені на неї обов`язки, отримані грошові кошти обернула у свою власність та взяті на себе обов`язки не виконала, чим завдала майнову шкоду потерпілій ОСОБА_17 на суму 11 224 грн. 19 коп.

Тим самим встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за наступних обставин:

Так, ОСОБА_12 продовжуючи свої злочинні дії, повторно, 24.12.2014 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, в м. Кропивницький (раніше м. Кіровоград) зателефонувала до раніше знайомої ОСОБА_10 та запросила її на каву до себя додому. ОСОБА_10 погодилась на пропозицію ОСОБА_12 та приїхала за місцем проживання останньої, за адресою: АДРЕСА_6 , де ОСОБА_12 шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_10 , під приводом скрутного матеріального становища, попрохала у останньої в борг грошові кошти у великій сумі, пообіцявши останній повернути борг. Також, ОСОБА_12 з метою викликати впевненість щодо правомірності її дій запропонувала ОСОБА_10 скласти розписку щодо виконання боргових зобов`язань.

Введена в оману ОСОБА_10 , 26.12.2014 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, біля будинку АДРЕСА_7 ), у якому проживає ОСОБА_12 передала останній грошові кошти в сумі 19 000 грн. та 500 доларів США, що еквівалентно згідно курсу валют НБУ 7884 грн. 43 коп., після чого ОСОБА_12 , власноруч склала розписку щодо отримання в борг грошових коштів. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 45 від 15.03.2018 підпис та рукописний текст в даній розписці виконані ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак ОСОБА_12 , не маючи наміру виконати покладені на неї обов`язки, отримані грошові кошти обернула у свою власність та взяті на себе обов`язки не виконала, чим завдала майнову шкоду потерпілій ОСОБА_10 на суму 26 884 грн. 43 коп.

Тим самим встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненнізаволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за наступних обставин:

Так, ОСОБА_12 продовжуючи свої злочинні дії, повторно, 11.02.2016 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, зателефонувала ОСОБА_9 , з якою вона підтримувала дружні відносини, у якої шляхом обману та зловживання довірою під приводом скрутного матеріального становища, попрохала в борг грошові кошти в розмірі 5000 грн., пообіцявши останній повернути борг на протязі трьох діб. Введена в оману ОСОБА_9 знаходячись у м. Києві, зателефонувала своїй сестрі ОСОБА_18 та попрохала останню передати ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 5000 грн.

11.02.2016 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_18 за проханням ОСОБА_9 зустрілась з ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_8 та передала ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 5000 грн. Однак ОСОБА_12 , не маючи наміру виконати покладені на неї обов`язки, отримані грошові кошти обернула у свою власність та взяті на себе обов`язки не виконала, чим завдала майнову шкоду потерпілій ОСОБА_9 на суму 5000 грн.

В подальшому на протязі тривалого часу, ОСОБА_9 телефонувала ОСОБА_12 з приводу повернення останньою грошових коштів отриманих в борг, але ОСОБА_12 грошові кошти не повернула та стала переховуватись від потерпілої ОСОБА_9 .

В червні 2016 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 знаходячись біля будинку АДРЕСА_7 , випадково зустріла ОСОБА_12 та стала вимагати від ОСОБА_12 повернути грошові кошти отримані останньою в борг. ОСОБА_12 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені нею злочини, пообіцяла ОСОБА_9 повернути борг до 15.07.2016, пославшись на скрутне матеріальне становище, та на вимогу ОСОБА_9 з метою викликати впевненість у останньої щодо виконання покладених на неї зобов`язань, власноруч склала розписку щодо повернення грошових коштів, зазначивши у розписці дату складання розписки 11.02.2016 року. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 45 від 15.03.2018 підпис та рукописний текст в даній розписці виконані ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тим самим встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Таким чином, ОСОБА_12 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої звернувся з клопотаннями про закриття кримінального провадження в порядку ст. 49 КК України, ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, в обґрунтування яких зазначив, що з обставин справи вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кількох епізодів, за якими минули строки притягнення до кримінальної відповідальності. Щодо епізоду з потерпілою ОСОБА_8 зазначив, що за даним епізодом обвинувачена ОСОБА_5 має бути звільнена від кримінальної відповідальності, оскільки з моменту вчинення даного правопорушення (вересень 2007) на момент розгляду справи минуло понад 16 років, а тому, сплинули строки притягнення особи до кримінальної відповідальності та існують підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Просив задовольнити клопотання, звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності, закрити кримінальне провадження.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання свого захисника, не заперечувала проти їх задоволення.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотань захисника обвинуваченої щодо її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності по епізодам відносно потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_9 . Заперечував проти звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності по епізоду відносно потерпілої ОСОБА_8 , оскільки вважає, що датою вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_8 є дата укладання договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 19.01.2012, тобто датою заволодіння квартирою. ОСОБА_5 , скориставшись довірливими відносинами між нею та ОСОБА_8 , виникнення загрози ОСОБА_8 залишитись без власного житла, обвинувачена обернула ці події на свою користь та шляхом обману та зловживання довірою заволоділа квартирою, яка належала ОСОБА_8 , а тому твердження захисника обвинуваченої про те, що датою вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_8 є вересень 2007, є необґрунтованим та не відповідає дійсним обставинам справи.

Представник потерпілих в судовому засіданні показала, що у клопотанні захисник обвинуваченої зазначає, що за епізодом з потерпілою ОСОБА_8 обвинувачена ОСОБА_5 має бути звільнена від кримінальної відповідальності, оскільки з моменту вчиненні даного правопорушення (вересень 2007), на момент розгляду справи у суді минуло понад 16 років. Проте, з таким висновком вона та потерпіла ОСОБА_8 не погоджуються, вважають його необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки перебігом строку давності є день, коли злочин був вчинений. По епізоду вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_8 , датою вчинення вважають дату укладання договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 19.01.2012, датою заволодіння ОСОБА_5 квартирою. Також зазначила, що відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Так, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що у період з 06.04.2011 по 11.02.2016 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України відносно потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 . Після вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_5 вчинила ряд злочинів відносно інших потерпілих. 11.02.2016 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України відносно потерпілої ОСОБА_9 , саме з цієї дати обчислюється строк давності звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності. Вважає. Що обвинувачена ОСОБА_5 не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки нею вчинене кримінальне правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_8 , передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, що є особливо тяжким злочином, строк звільнення від кримінальної відповідальності складає 15 років, який до теперішнього часу не сплинув. Просила відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченої про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за епізодом з потерпілою ОСОБА_8 . Проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності в частині епізодів вчинення кримінальних правопорушень відносно потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 не заперечувала.

Потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_9 підтримали позицію адвоката ОСОБА_11 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, обвинуваченій ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, вчинених:

1)06.04.2011 за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами потерпілого ОСОБА_14 в сумі 20 000 грн. Кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 190 КК України як редакції станом на 06.04.2011, так і станом на 10.06.2025, визначає найбільш суворе покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років, тобто, відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 06.04.2011 зазначене кримінальне правопорушення було злочином невеликої тяжкості, а відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 10.06.2025 є кримінальним проступком.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 06.04.2011, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 10.06.2025, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Таким чином, можливе застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, як станом на 06.04.2011, так і станом на 10.06.2025, оскільки, в даному випадку, це не протирічить принципу зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, який передбачений ст. 5 КК України.

2)15.05.2012 за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами потерпілого ОСОБА_14 в сумі 10 000 грн. Кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 190 КК України як редакції станом на 15.05.2012, так і станом на 10.06.2025, визначає найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, тобто, відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 15.05.2012 зазначене кримінальне правопорушення було злочином середньої тяжкості, а відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 10.06.2025 є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 15.05.2012, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 10.06.2025, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Таким чином, можливе застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, як станом на 15.05.2012, так і станом на 10.06.2025, оскільки, в даному випадку, це не протирічить принципу зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, який передбачений ст. 5 КК України.

3) у жовтні 2012 за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами потерпілої ОСОБА_19 в сумі 8712 грн. 37 коп. Кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 190 КК України як редакції станом на жовтень 2012, так і станом на 10.06.2025, визначає найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, тобто, відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на жовтень 2012 зазначене кримінальне правопорушення було злочином середньої тяжкості, а відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 10.06.2025 є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на жовтень 2012, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 10.06.2025, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Таким чином, можливе застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, як станом на жовтень 2012, так і станом на 10.06.2025, оскільки, в даному випадку, це не протирічить принципу зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, який передбачений ст. 5 КК України.

4) 21.12.2013 за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами потерпілої ОСОБА_17 в сумі 27975 грн. 50 коп. Кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 190 КК України як редакції станом на 21.12.2013, так і станом на 10.06.2025, визначає найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, тобто, відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 21.12.2013 зазначене кримінальне правопорушення було злочином середньої тяжкості, а відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 10.06.2025 є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 21.12.2013, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 10.06.2025, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Таким чином, можливе застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, як станом на 21.12.2013, так і станом на 10.06.2025, оскільки, в даному випадку, це не протирічить принципу зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, який передбачений ст. 5 КК України.

5) 31.01.2014 за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами потерпілої ОСОБА_17 в сумі 19982 грн. 50 коп. Кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 190 КК України як редакції станом на 31.01.2014, так і станом на 10.06.2025, визначає найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, тобто, відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 31.01.2014 зазначене кримінальне правопорушення було злочином середньої тяжкості, а відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 10.06.2025 є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 31.01.2014, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 10.06.2025, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Таким чином, можливе застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, як станом на 31.01.2014, так і станом на 10.06.2025, оскільки, в даному випадку, це не протирічить принципу зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, який передбачений ст. 5 КК України.

6) у травні 2014 за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами потерпілої ОСОБА_17 в сумі 11774 грн. 99 коп. Кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 190 КК України як редакції станом на травень 2014, так і станом на 10.06.2025, визначає найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, тобто, відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на травень 2014 зазначене кримінальне правопорушення було злочином середньої тяжкості, а відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 10.06.2025 є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на травень 2014, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 10.06.2025, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Таким чином, можливе застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, як станом на травень 2014, так і станом на 10.06.2025, оскільки, в даному випадку, це не протирічить принципу зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, який передбачений ст. 5 КК України.

7) у червні 2014 за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами потерпілої ОСОБА_17 в сумі 11 043 грн. 25 коп. Кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 190 КК України як редакції станом на червень 2014, так і станом на 10.06.2025, визначає найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, тобто, відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на червень 2014 зазначене кримінальне правопорушення було злочином середньої тяжкості, а відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 10.06.2025 є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на червень 2014, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 10.06.2025, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Таким чином, можливе застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, як станом на червень 2014, так і станом на 10.06.2025, оскільки, в даному випадку, це не протирічить принципу зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, який передбачений ст. 5 КК України.

8) у кінці червня 2014 за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами потерпілої ОСОБА_17 в сумі 11 224 грн. 19 коп. Кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 190 КК України як редакції станом на кінець червня 2014, так і станом на 10.06.2025, визначає найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, тобто, відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на кінець червня 2014 зазначене кримінальне правопорушення було злочином середньої тяжкості, а відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 10.06.2025 є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на кінець червня 2014, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 10.06.2025, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Таким чином, можливе застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, як станом на кінець червня 2014, так і станом на 10.06.2025, оскільки, в даному випадку, це не протирічить принципу зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, який передбачений ст. 5 КК України.

9) 24.12.2014 за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 в сумі 26884 грн. 43 коп. Кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 190 КК України як редакції станом на 24.12.2014, так і станом на 10.06.2025, визначає найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, тобто, відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 24.12.2014 зазначене кримінальне правопорушення було злочином середньої тяжкості, а відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 10.06.2025 є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 24.12.2014, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 10.06.2025, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Таким чином, можливе застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, як станом на 24.12.2014, так і станом на 10.06.2025, оскільки, в даному випадку, це не протирічить принципу зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, який передбачений ст. 5 КК України.

10) 11.02.2016 за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами потерпілої ОСОБА_9 в сумі 5000 грн. Кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 190 КК України як редакції станом на 11.02.2016, так і станом на 10.06.2025, визначає найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, тобто, відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 11.02.2016 зазначене кримінальне правопорушення було злочином середньої тяжкості, а відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 10.06.2025 є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 11.02.2016, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 10.06.2025, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Таким чином, можливе застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, як станом на 11.02.2016, так і станом на 10.06.2025, оскільки, в даному випадку, це не протирічить принципу зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, який передбачений ст. 5 КК України.

Враховуючи, що інкриміновані органом досудового розслідування кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч.1,2 ст. 190 КК України були вчинені обвинуваченою 06.04.2011, 15.05.2012, у жовтні 2012, 21.12.2013, 31.01.2014, у червні 2014, у кінці червня 2014, 24.12.2014, 11.02.2016 і перебіг, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (як в редакції станом на зазначені дати, так і в редакції станом на 10.06.2025), строку давності не переривався і не зупинявся, та обвинувачена наполягає на її звільненні від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів дійшла висновку, що кримінальне провадження № 0006049, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2017, в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, підлягає закриттю, а обвинувачена ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, захисник обвинуваченої ОСОБА_5 у клопотанні про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 190 КК України зазначає, що за даним епізодом ОСОБА_5 має бути звільнена від кримінальної відповідальності, оскільки з моменту вчинення даного правопорушення (вересень 2007 року) на момент розгляду справи в суді минуло понад 16 років, оскільки в обвинувальному акті вказано, що у вересні 2007 року ОСОБА_12 знаходячись за місцем своєї роботи у приміщенні ломбарду ПТ «Ампір» попрохала у борг ОСОБА_8 для свого чоловіка ОСОБА_15 грошові кошти в розмірі 30 000,00 доларів США, а сама в усній формі виступила поручителем ОСОБА_15 без укладання договору поруки, та у розписці вказав, що поверне кошти в розмірі 62770 доларів США. ОСОБА_8 для передачі коштів ОСОБА_15 отримала кредит у банку і передала кошти ОСОБА_15 . Оскільки ОСОБА_8 не виконувала умови укладеного кредитного Договору, то банківська установа звернулася до суду з вимогою про дострокове розірвання Договору позики та звернення стягнення на предмет іпотеки. У січні 2012 року ОСОБА_8 попрохала ОСОБА_5 допомогти погасити заборгованість перед банківською установою. ОСОБА_5 погодилася допомогти погасити заборгованість перед банком, за умови укладання Договору купівлі-продажу квартири та викупу даної квартири. При цьому, між сторонами було досягнуто згоди, що деякий час Тернова поживе у проданій нею квартирі. 19 січня 2012 ОСОБА_8 та ОСОБА_12 з`явилися до нотаріуса ОСОБА_20 для укладення Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 . Також, 19.01.2012 року між ОСОБА_13 та ПАТ «Кредобанк» було укладено Договір позики на суму 222 700 грн. та Договір іпотеки за яким квартира АДРЕСА_3 переходила у заставу ПАТ «Кредобанк». У свою чергу, ОСОБА_8 подала до нотаріуса ОСОБА_21 належним чином завірену заяву про те, що вона повністю отримала кошти за продану квартиру в сумі 332 200 грн. і претензій матеріального характеру до ОСОБА_13 не має.

Проте, з таким твердженням захисника обвинуваченої колегія суддів не погоджується, оскільки як видно з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що вона заволоділа шляхом обману та зловживання довірою квартирою АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_8 , а тому, датою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, є дата укладання договору купівлі продажу зазначеної квартири 19.01.2012.

Санкція ч. 4 ст. 190 КК України у редакції станом на 19.01.2012 визначає найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, тобто, відповідно до редакції ст. 12 КК України станом на 19.01.2012 зазначене кримінальне правопорушення було особливо тяжким злочином.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 19.01.2012, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею особливо тяжкого злочину, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вже було встановлено, ОСОБА_22 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України, останній з яких, відповідно до обвинувального акту, обвинувачена вчинила 11.02.2016.

Таким чином, застосування положень п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України станом на 19.01.2012 неможливе, оскільки, в даному випадку, строки давності не закінчились, оскільки п`ятнадцятирічний строк відраховується з 11.02.2016, а тому, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за обвинуваченням за ч. 4 ст. 190 КК України.

На підставі ст. 129 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення без розгляду цивільних позовів потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово почеркознавчої експертизи від 15.03.2018 № 45 у сумі 3432 грн., - віднести на рахунок держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Враховуючи, що кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_5 за ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України закрито, тому колегія суддів вважає за можливе виділити з матеріалів кримінального провадження, матеріали щодо вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, і це виділення не вплине негативно на повноту судового провадження під час розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 100, 128, 174, 182, 284, 369-372 КПК України, ст. ст. 5, 12, 44, 49, 190 КК України, колегія суддів

постановила:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачену у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження № 0006049, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2017, в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, закрити.

Виділити з матеріалів кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006049 від 26.05.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Виділені матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом про вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, передати до канцелярії Подільського районного суду м. Кропивницького для виконання дій, передбачених ч. 3 ст. 35 КПК України.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - відмовити.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - залишити без розгляду.

Речові докази:

-пару сережок з металу білого кольору, посередині яких розташований один великий камінь і навколо якого вісім маленьких каменів білого кольору, всього на сережках 2 великих каменя та 16 маленьких передані на зберігання потерпілій ОСОБА_9 залишити потерпілій ОСОБА_9 ;

-договір позики від 06.04.2011, укладений між ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на 1 арк., договір позики від 15.05.2012, укладений між ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на 1 арк., завірені копії 1-3, 10, 11 сторінок паспорту серії та номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_13 та картки фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_13 на 2 арк., розписку від 14.10.2009, надану ОСОБА_13 потерпілій ОСОБА_8 на 1 арк., дві розписки від 11.02.2016, надані ОСОБА_13 потерпілій ОСОБА_9 на 2 арк., розписку від 26.12.2014, надану ОСОБА_13 потерпілій ОСОБА_10 на 1 арк. які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - після набрання ухвалою законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-договір купівлі продажу квартири від 19.01.2012, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 на 2 арк.; витяг з Державного реєстру правочинів від 19.01.2012 на 1 арк.; іпотечний договір 27.09.2007, укладений між ОСОБА_8 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» на 4 арк.; кредитний договір № KGMDGK від 26.09.2007, укладений між ОСОБА_8 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» на 4 арк.; розрахункову книжку по оплаті послуг з газопостачання, з утримання будинку та прибудинкової території, по оплаті за послуги з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення, повідомлення ПрАТ «Кіровоградобленерго», видані на ім`я ОСОБА_8 , адреса: АДРЕСА_2 на 2 арк.; свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Повне товариство «Ломбард-Бірюза ОСОБА_13 , ОСОБА_8 » на 1 арк; копію трудової книжки ОСОБА_8 аркуші 6-9 на 1 арк.; рішення Вищого спеціалізованого суду України від 07.09.2011 на 3 арк.; 25 квитанцій ПриватБанк з листопада 2008 року по лютий 2010 року включно, платник ОСОБА_8 всього на 5 арк.; кредитний договір № 19/12-КФІ від 19.01.2012 про отримання ОСОБА_13 кредиту в сумі 222 700 грн. в ПАТ «Кредобанк» на 2 арк.; іпотечний договір від 19.01.2012, укладений між ОСОБА_13 та ПАТ «Кредобанк» на 3 арк.; вимогу державного виконання від 25.05.2017, адресовану ОСОБА_13 ; паперовий конверт без порушень упаковки відправник ОСОБА_10 , одержувач ОСОБА_13 , дата 12.04.17 з приклеєним рекомендаційним повідомленням про вручення поштового відправлення та довідкою причина повернення 05.05.17., в якому знаходиться лист-вимога про повернення боргу від 07.04.2017 ОСОБА_10 адресовано ОСОБА_13 на 2 арк.; розписку від 21.12.2013, надану ОСОБА_13 потерпілій ОСОБА_17 на 1 арк., розписку від 31.01.2014, надану ОСОБА_13 потерпілій ОСОБА_17 на 1 арк. які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - після набрання ухвалою законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-оптичний DVD-R диск № 399 до протоколу; оптичний DVD-R диск № 357 до протоколу; оптичний Диск CD-RW VIDEX «GD-18-00532/Ki 18/01/2018» - які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - після набрання ухвалою законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово почеркознавчої експертизи від 15.03.2018 № 45 у сумі 3432 грн. - віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Подільський районний суд міста Кропивницького протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя-доповідач ОСОБА_24

Суддя ОСОБА_25

Суддя ОСОБА_26