Справа № 308/7531/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового процесу: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження №11-кп/4806/299/25 за апеляційними скаргами: адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , адвоката ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2025 року, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . відмовлено повністю.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено повністю.

Продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 строком на 60 днів, тобто до 04 серпня 2025 року включно.

Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_8 обов`язків, передбачених цим Кодексом 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп.

У разі внесення застави на ОСОБА_8 , покладено наступні обов`язки:

- прибувати до суду на першу вимогу у визначений час; - не відлучатися з населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; - утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, а саме до ГУ ДМС у Закарпатській області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачених, задоволено.

Продовжено обвинуваченим ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 дію обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 2 місяців, тобто до 06.08.2025 включно, а саме: прибувати до суду на першу вимогу; не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не спілкуватися зі свідком ОСОБА_21 .

Продовжено обвинуваченим ОСОБА_22 , ОСОБА_23 дію обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 2 місяців, тобто до 06.08.2025 включно, а саме: прибувати до суду на першу вимогу; не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до ГУ ДМС України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; не спілкуватися зі свідком ОСОБА_21 .

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження № 0000334 від 29.06.2022, за обвинуваченням: ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_22 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 309 КК України; ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_24 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_25 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_23 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії раніше обраного судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , судом враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, у вчиненні яких останнім пред`явлено обвинувачення (зокрема ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 307 КК України), оскільки санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а за ч. 1, 2 ст. 255 КК України встановлено можливість застосування основного покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 та від 5 до 12 років, відповідно. Також судом враховано і те, що всі вищезгадані обвинувачені є мешканцями інших областей та зареєстровані поза межами Закарпатської області. З огляду на обставини кримінального провадження, тяжкість інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, а також характер та методику розслідування кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, судом констатовано про те, що ризики того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та незаконно впливати на свідка, який конфіденційно співпрацює зі стороною обвинувачення, не відпали та продовжують існувати. З урахуванням, зокрема, даних про особу кожного із обвинувачених, характеру інкримінованих кожному діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, а саме домашній арешт, застава чи особисте зобов`язання є недоцільними з огляду на їх непропорційність встановленим ризикам. Разом з тим, суд першої інстанції врахував наявність у обвинуваченої ОСОБА_8 постійного місця проживання на території м. Ужгорода, стан її здоров`я, відсутність судимості, тривалість її перебування під вартою, та прийшов до висновку про про необхідність залишення без змін раніше визначеного обвинуваченій ОСОБА_8 розміру застави у межах п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України з покладенням додаткових обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційних скаргах:

- захисник-адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, та застосувати щодо обвинуваченої ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у разі якщо апеляційний суд прийде до переконання про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, як тримання під вартою, просить зменшити раніше визначений розмір застави до шістдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Зазначає, щосторона захисту з даною ухвалою суду категорично не згідна, вважає таку ухвалу суду необґрунтованою, прийнята без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду справи докази не є достатніми для застосування відносно підозрюваної вищевказаного запобіжного заходу, суд прийняв до уваги тільки одні докази сторони обвинувачення, а натомість відкинув наведені інші докази сторони захисту. Зазначає, що обвинувачена ОСОБА_8 тривалий час утримується під вартою і на момент розгляду клопотання відсутні будь-які докази, які би підтверджували неналежну процесуальну поведінку обвинуваченої. Крім того, у клопотанні прокурора немає доказів, які б підтверджували існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а обвинувачена вже тривалий час перебуває під вартою і всі ризики, які слугували підставою для обрання їй запобіжного заходу, відпали. Судом першої інстанції не враховано те, що обвинувачена ОСОБА_8 як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду вину у вчиненому визнавала, співпрацювала зі слідством. Також ОСОБА_8 має постійне місце проживання, є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась. Вказує, що підчас судового розгляду було уже досліджено відеозапис допиту слідчим суддею єдиного та основного свідка в даному кримінальному провадженні. Згідно дослідженого доказу, свідок жодного разу, у своїх показах не згадує обвинувачену ОСОБА_8 , так як жодної інформації щодо причетності її до вчинення даного кримінального правопорушення йому невідомо. Тому, не зрозуміло з якою ціллю обвинуваченій, могло б бути необхідним здійснювати вплив на даного свідка, отже, поведінка підзахисної під час досудового розслідування та судового розгляду є реальним доказом належності її процесуальної поведінки та необґрунтованості наявності ризику впливати на потерпілого та свідка у даному кримінальному провадженні. Зазначає, що на даний час, у даному провадженні є єдина обвинувачена, яка на відміну від інших обвинувачених, з самого початку розслідування, розгляду даного кримінального провадження показує свою належну процесуальну поведінку (надає покази викривальні покази щодо осіб причетних до вчинення кримінальних правопорушень, частково визнає свою вину, приймає активну участь у слідчих діях), не обвинувачується в участі в злочинній організації. Зветає увагу, що під час перебування під вартою у обвинуваченої погіршився стан здоров`я, вона неодноразово зверталась до медичної частини зі скаргами на стан здоров`я і задля недопущення погіршення її стану, обвинуваченій необхідно пройти ряд обстежень, що неможливо в умовах перебування у слідчому ізоляторі. Зазначає, що обрана в такому розмірі застава обвинуваченій, з розрахунку матеріального становища, є непосильною для неї, яка фактично уже тривалий час немає можливості працювати та заробляти кошти;

- в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 захисник-адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу суду від 06.06.2025 в частині відмови в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу і задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, а клопотання захисника задовольнити, в разі залишення без змін такого запобіжного заходу, визначити заставу в розмірі не більшому ніж 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (241840 грн). В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що з оскаржуваної ухвали суду вбачається, що суд не дав відповіді на доводи клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, тобто фактично не розглянув його, що є істотним процесуальним порушенням, яке тягне скасування судового рішення. Вказує, що прокурором у клопотанні не зазначено чому до обвинуваченого ОСОБА_10 не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід та чому обвинуваченому не слід визначати заставу як альтернативу тримання під вартою. Зазначає про відсутність підстав вважати, що відносно ОСОБА_10 існує хоча б один ризик, визначений ст. 177 КПК України, оскільки наявність таких не доведено. Звертає увагу на обов`язковість доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку. З приводу зазначеного посилається на ряд рішень ЄСПЛ. Зазначає, що твердження прокурора, що у легендованої особи свідка виникнуть певні відчуття після виходу на волю обвинуваченого, є неприпустимими припущеннями, оскільки на даний час на волі перебуває 6 інших обвинувачених і вони не вчиняють незаконного впливу на свідка і не вчиняють щодо нього насилля. Крім того, захисник стверджує про наявність у обвинуваченого постійного місяця проживання, міцних соціальних зв`язків, позитивної характеристики, відсутність перешкод для визначення обвинуваченому ОСОБА_10 розміру застави;

- захисник-адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить ухвалу суду від 06.06.2025 в частині відмови в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу і задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, а клопотання захисника задовольнити, в разі залишення без змін такого запобіжного заходу, визначити заставу в розмірі не більшому ніж 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (241840 грн). Посилається на те, що підозра ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень є необґрунтованою, а заявлені стороною обвинувачення ризики не є доведеними та ґрунтуються на припущеннях. Зазначає, що твердження прокурора, що у легендованої особи свідка виникнуть певні відчуття після виходу на волю обвинуваченого, є неприпустимими припущеннями, оскільки на даний час на волі перебуває 6 інших обвинувачених і вони не вчиняють незаконного впливу на свідка і не вчиняють щодо нього насилля. Крім того, захисник стверджує, що обвинувачений має зареєстроване місце проживання, іншого житла не має, має дружину та дитину, тобто соціальні зв`язки та обвинувачений не бажає уникати відповідальності, тому мотиву переховуватися немає. Зазначає, що в клопотанні не міститься доказів того, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти будь яким ризикам. Прокурором безпідставно та необґрунтовано у клопотанні не ставиться питання про визначення розміру застави, оскільки жодних перешкод у її застосуванні немає;

- захисник-адвокат ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 просить ухвалу суду від 06.06.2025 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_16 скасувати та постановити нову, якою відносно останнього застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартоюта покласти на нього обов`язки визначені ст. 194 КПК України. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що ухвалене судове рішення щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_16 , є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим. Зазначає, що стороною обвинувачення не дотримано вимоги обґрунтованої підозри, оскільки така обґрунтовується припущеннями, неналежними й недопустимим доказами, здобутими з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що прокурором в клопотанні не зазначено чому до обвинуваченого ОСОБА_16 не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід. ОСОБА_16 заходиться під вартою з 19.12.2022, тому підстави вважати, що існує хоча б один ризик, визначений ст. 177 КПК України, на сьогоднішній день є необґрунтованими та нічим не доведені. Свідок, про якого йдеться в клопотанні прокурора, допитаний в порядку ст. 225 КПК України, також ОСОБА_16 співпрацював зі слідством, дав показання та не має жодних намірів переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на учасників кримінального провадження. Сторона захисту вважає, що такий вид запобіжного заходу, як застава, в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_16 , з покладенням певних обов`язків на ОСОБА_16 ;

- в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 захисник-адвокат ОСОБА_12 просить ухвалу суду від 06.06.2025 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_13 скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_13 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі визначити розмір застави. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те,що зазначене обвинувачення за ч.3 ст.307 КК України є необґрунтованим та не вмотивованим. Зазначає, що відповідно до клопотання жодним чином не доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, а лише формально їх перелічено, прокурором не надано жодного доказу на підтвердження наявності ризиків, а також належним чином не обґрунтовано та не доведено неможливості запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_13 . Звертає увагу суду, що крім клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 прокурором не надано матеріалів на підтвердження обґрунтованості клопотання. Посилається, що з часу проведення підготовчого судового засідання прокурором клопотання не змінюється, що підтверджується тим, що у вказаному клопотанні прокурор керується ст.ст. 314, 315 КПК України, хоча стадію підготовчого судового засідання проведено. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_13 перебуває під вартою понад 2 роки, доказів існування хоча б одного ризику прокурором жодного разу не було подано, також прокурором безпідставно та не обґрунтовано в клопотанні не визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, що залишилось поза увагою суду. Звертає увагу на те, що Закарпатським апеляційним судом визначено розмір застави іншим обвинуваченим, у цьому ж кримінальному провадженні, які обвинувачуються у створенні та діяльності злочинної організації щодо незаконного збуту наркотичних засобів, однак обвинуваченому ОСОБА_13 , який відповідно до висунутого обвинувачення ніякого відношення до діяльності злочинної організації не має, суд не визначає розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, що викликає сумніви в неупередженості складу суду. Зазначає, що судом не враховано особу обвинуваченого ОСОБА_13 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання;

- захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_14 запобіжний захід - грошову заставу. Вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із допущеними судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства. Стверджує, що стороною обвинувачення в черговому аналогічному клопотанні не наведено нових обставин, які б свідчили про те, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу, є реальними і наявними. Звертає увагу на те, що тяжкість кримінальних правопорушень, не може обгрунтовувати таке тривале тримання підсудного під вартою з 21.12.2022, тобто обвинувачений ОСОБА_14 вже 2 роки і 8 місяців перебуває під вартою, останній не має наміру ні переховуватись від суду, ні перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, ні впливати на свідка у кримінальному провадженні. Зазначає, що з досліджених судом першої інстанції доказів запису свідчень анонімного свідка ОСОБА_21 , які він надавав на досудовому розслідуванні слідчому судді Перечинського районного суду слідує, що такий свідок не вказував на причетність ОСОБА_14 до інкримінованого йому злочину за ч.3 ст.307 КК України. Вважає, що ризик впливу на такого свідка, саме з боку підзахисного, прокурором у клопотанні не доведений, тобто відсутній, що помилково залишилось поза увагою суду. Зауважує, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, раніше не судимий, є немолодим за віком, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, міцні соціальні зв`язки, його дружина є онкохворою та відповідно потребує постійного догляду й допомоги. Звертає увагу, що більш як за 2 роки розгляду даної справи колегією Ужгородського міськрайонного суду досліджено тільки 5 томів кримінального провадження з 22 томів КП наданих суду стороною обвинувачення. Вважає, що тримання під вартою підзахисного з 21.12.2022 попри презумпцію невинуватості та поза розумними строками розгляду справи за його обвинуваченням, є невиправдано тривалим, що є підставою для визначення йому, як підсудному, альтернативного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

До початку апеляційного розгляду від адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_15 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 надійшли заяви про розгляд їх апеляційних скарг у їх відсутності, скарги підтримують в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Апеляційні скарги розглядаються у відсутності обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , а також захисників-адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає їх розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності обвинувачених, апеляційний суд бере до уваги, що в апеляційних скаргах не порушується питання про погіршення їх становища і від них не надходили клопотання про бажання брати участь у розгляді апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення захисників адвокатів: ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , які підтримали вимоги апеляційних скарг, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При оцінці доводів апеляційних скарг, які подали захисники-адвокати: ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 ; ОСОБА_26 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та прийнятті судового рішення, апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

За приписами ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , колегія суддів уважає належним чином вмотивованим, викладені у судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 обвинувачуються, у тому числі, у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, зокрема санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у свою чергу, ч. 1, 2 ст. 255 КК України встановлено можливість застосування основного покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 та від 5 до 12 років, відповідно. До того ж кримінальні правопорушення, передбачені статтями 307, 311 і 317 КК України, є злочинами у сфері обігу особливо небезпечних наркотичних засобів, що створює загрозу для здоров`я населення і такі мають значний ступінь суспільної небезпеки та значний резонанс у суспільстві.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про існування вказаних стороною обвинувачення наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі доведення вини, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка, який конфіденційно співпрацює зі стороною обвинувачення, які на даний час не зменшилися й не відпали. При цьому колегія суддів критично оцінює доводи сторони захисту про неможливість впливу на вказаного свідка, через те, що останній допитаний в порядку ст. 225 КПК України, оскільки такі не спростовують того, що залучений до конфіденційного співробітництва свідок, який обвинуваченим добре знайомий, не зможе почувати себе у безпеці у випадку, якщо знатиме, що обвинувачені перебуватимуть на волі.

Оцінивши всі обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 .

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність з боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання кримінальному провадженню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24.07.2003; «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968; «Штегмюллер проти Австрії» від 10.11.1969; «Мацнеттер проти Австрії» від 10.11.1969; «Летельєр проти Франції» від 26.06.1991.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, колегія суддів уважає, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З матеріалів контрольного провадження також вбачається, що сторона захисту під час розгляду клопотання не посилалась на наявність даних, які б підтверджували, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, встановлені при обранні та продовженні обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зменшилися або відпали.

На наявність таких даних сторона захисту не посилається і в апеляційних скаргах.

Колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції правильно враховано те, що застосований щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 запобіжний захід з врахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, у зв`язку з чим, з огляду на сукупність викладених обставин щодо тривалості перебування обвинувачених під вартою, даних про особу обвинувачених, у силу характеру інкримінованих їм діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, з чим погоджується й колегія суддів, уважаючи, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та дієвості кримінального провадження.

З цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційних скарг про те, що обвинувачені тривалий час перебувають під вартою.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом першої інстанції та апеляційним судом обставини, наведені в апеляційних скаргах доводи не спростовують наявність ступеня ймовірності того, що обвинувачені можуть вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду та створять загрозу суспільству та, як наслідок, не спростовують висновки місцевого суду про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, з матеріалів контрольного провадження вбачається, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, судове провадження щодо обвинувачених триває, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж 60 днів.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 строку тримання під вартою, суд першої інстанції належним чином врахував і те, що останні обвинувачуються в тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість визначення обвинуваченим розміру застави, з чим погоджується і колегія суддів уважаючи, що факт неможливості визначення обвинуваченим розміру застави підтверджується вищенаведеними обставинами та ґрунтується на вимогах КПК України, зокрема, положеннях ст. 177, 178, ч. 5 ст. 183 КПК України.

У зв`язку з чим доводи апеляційних скарг про можливість визначення обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 розміру застави не можуть бути прийняті до уваги та спростовуються вищенаведеним.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників-адвокатів: ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 ; ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , доводи яких не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції в цій частині, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції необґрунтовано зазначив про неможливість визначення обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_14 розміру застави з огляду на таке.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для застосування застави, суд першої інстанції з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, даних, які характеризують особи обвинувачених, вимог кримінального процесуального законодавства України та практики Європейського суду з прав людини, а також з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , не визначив її розмір, мотивуючи це тим, що вони обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Проте, такий висновок, на думку колегії суддів, є передчасним і таким, що не узгоджується з наведеними нижче положеннями закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів (п. 5).

Зміст вказаної норми не є імперативним, а тому, приймаючи до уваги вимоги ст. 178, ч. 1 ст. 183 КПК України, зокрема, наявність у обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_14 постійного місця проживання на території м. Ужгорода, відсутність судимості, позитивної характеристики по місцю попереднього утримання, а також з огляду на тривалість їх перебування під вартою, розглянувши можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2022 у справі «Харченко проти України), колегія суддів уважає за можливе визначити обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_14 розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд приймає до уваги положення ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно якої розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , обвинувачуються, у тому числі, у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, а також, приймаючи до уваги обставини, визначені ст. 178 КПК України, колегія суддів уважає необхідним визначити розмір застави у межах п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме: обвинуваченому ОСОБА_10 у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двіста сорок дві тисячі двіста сорок) грн., обвинуваченому ОСОБА_14 - 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 (сто вісімдесят одна тисячі шістсот вісімдесят) грн., оскільки саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, узгоджуватиметься з положеннями ст. 182 КПК України, а також практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мангурас проти Іспанії» від 28.09.2010, «Гафа проти Мальти» від 22.05.2018), відповідно до яких розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, як з`ясовано апеляційним судом та підтверджено в судовому засіданні захисником-адвокатом ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_8 на даний час не сплатила заставу у визначеному судом першої інстанції розмірі, оскільки з розрахунку матеріального становища, яка фактично уже тривалий час немає можливості працювати та заробляти кошти, цей розмір застави є непосильним для неї, а також приймаючи до уваги те, що під час перебування під вартою у обвинуваченої погіршився стан здоров`я, колегія суддів уважає за можливе визначити обвинуваченій ОСОБА_8 розмір застави у даному кримінальному провадженні - 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 (сто вісімдесят одна тисячі шістсот вісімдесят) грн., оскільки саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої, узгоджуватиметься з положеннями ст. 182 КПК України, а також практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При таких обставинах, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги захисників-адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, а ухвала суду в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 - скасуванню з постановленням апеляційним судом в цій частині нової.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , адвоката ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , - задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2025 року в частині продовження обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 строку тримання під вартою скасувати.

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 задовольнити частково.

Продовжити щодо обвинувачених: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 04 серпня 2025 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 (сто вісімдесят одна тисячі шістсот вісімдесят) грн.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_14 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 (сто вісімдесят одна тисячі шістсот вісімдесят) грн.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_10 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двіста сорок дві тисячі двіста сорок) грн.

Роз`яснити, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 або заставодавці мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави, покласти на обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду на першу вимогу у визначений час; не відлучатися з населеного пункту, в якому вони зареєстровані, проживають чи перебувають, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В решті ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2025 року щодо ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді