Житомирський апеляційний суд
Справа №287/1117/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/422/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №287/1117/25 за апеляційною скаргою прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 29.05.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000118 від 12.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв строком на 60 діб, та покласти на нього наступні обов`язки: - прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; - не відлучатися із Олевського ТГ, в якій проживає ОСОБА_8 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; -утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) із свідком у даному кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі у присутності слідчого чи прокурора. При цьому, зазначає, що Матеріали, додані до клопотання про обрання запобіжного заходу, свідчать, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненому останнім кримінальному правопорушенні за обставин, наведених у клопотанні слідчого, та під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наявність ризиків, пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу. Разом з цим, слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання через відсутність в матеріалах долучених до клопотання копії повідомлення про підозру, про яку було повідомлено ОСОБА_8 , однак це не є підставою для відмови в задоволенні клопотання, а підставою для відкладення судового розгляду, застосування заходів забезпечення кримінального провадження та реагування, а тому ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки постановлення з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Наголошує, що клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Коростенського РУП (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, при розгляді 29.05.2025 слідчим суддею було досліджено матеріали, долучені до клопотання, в ході дослідження яких не було встановлено факту відсутності в матеріалах доданих до клопотання, повідомлення про підозру ОСОБА_8 . Вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є необхідним для того, щоб забезпечити виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а також з метою запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так, як жоден інший із запобіжних заходів не здатен забезпечити перебування підозрюваного за місцем реєстрації та проживання, та забезпечити своєчасне з`явлення до слідчого, прокурора, а в подальшому до суду, на виклики для проведення слідчих й інших процесуальних дій, не впливати свідків, як і запобігти можливому вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з покладанням відповідних обов`язків, не в повній мірі дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження №287/1117/25, в провадженні ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000118 від 12.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

У відповідності до змісту клопотання слідчого, ОСОБА_8 , діючи умисно, сприяв у незаконному переправленні осіб через державний кордон України за наступних обставин. Так, 09.05.2025 близько 11 години ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, приїхав на власному автомобілі марки «Toyota» модель «Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 до раніше визначеного невстановленою особою місця зустрічі з особами, які мають намір незаконно перетнути державний кордон України, а саме на вул. Володимирську в м. Київ, де ОСОБА_8 , зустрівся із ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Розуміючи протиправність дій ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , з корисливих мотивів мав намір здійснити перевезення даних осіб до державного кордону України з метою їх подальшого переправлення через кордон, надаючи власний транспортний засіб, тим самим сприяючи вчиненню кримінального правопорушення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання власного транспортного засобу, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно з корисливих мотивів, близько 15 години, того ж дня, посадив їх до свого вказаного автомобіля для подальшого перевезення до державного кордону України, які за послуги перевезення до державного кордону України заплатили ОСОБА_8 , грошові кошти у сумі 15 000 гривень.

В той же час, перед виїдом, ОСОБА_11 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , поклали свої речі, що були підготовлені для перенаправлення через державний кордон України до другого автомобіля марки «Skoda» модель «Oktavia» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала невстановлена органом досудового розслідування особа, що сприяла вказаним особам здійснити незаконний перетин кордону України, шляхом надання транспортного засобу, а також прослідковуванням перешкод у вигляді блок-постів на маршруті руху та уникнення працівників ДПСУ.

В подальшому ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Toyota» модель «Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 , перевозячи ОСОБА_11 ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , виїхав з м. Київ та направився до державного кордону України у напрямку с.Устинівка, Коростенського району, Житомирської області з метою незаконного переправлення через державний кордон України, рухаючись за узгодженим маршрутом, діючи за вказівками невстановленої особи, яка рухалась на автомобілі марки «Skoda» модель «Oktavia» державний номерний знак НОМЕР_2 , попереду надаючи в телефонному режимі інформацію про перешкоди на маршруті руху.

Того ж дня, близько 15.00 години, ОСОБА_8 привіз зазначених осіб до прикордонного району, а саме до с. Рудня Замисловська, Коростенського району, Житомирської області, де зупинився на ґрунтовій дорозі у лісовому масиві, очікуючи невстановлену особу, яка на автомобілі марки «Skoda» модель «Oktavia» державний номерний знак НОМЕР_2 . перевезла речі, які були необхідними для здійснення незаконного перетину державного кордону України у лісовий масив з метою приховування протиправних дій, поблизу с. Устинівка, Коростенського району, Житомирської області, що є кінцевим місцем доставлення зазначених осіб. Після здійснення перевезення речей невстановлена особа, перевіривши відсутність перешкод для перевезення вказаних осіб, які мають намір перетнути державний кордону України, повернулась до с. Рудня Замисловська, Коростенського району, Житомирської області, де її очікував ОСОБА_8 , який виконав всі дії щодо сприяння даним особам у незаконному перенаправленні їх через державний кордон України.

В подальшому ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , пересіли до автомобіля «Skoda» модель «Oktavia» державний номерний знак НОМЕР_2 та під керуванням невстановленої особи приїхали до лісового масиву поблизу с. Устинівка. Коростенського району, Житомирської області, у місце де невстановлена особа попередньо залишила їхні речі. Після чого ОСОБА_11 ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 пішли у напрямку державного кордону України, де були затриманні працівниками правоохоронних органів.

13.05.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 України.

13.05.2025 заступник начальника СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

За результатами розгляду цього клопотання слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення, в основу якого покладено факт відсутності копії письмового повідомлення про підозру повідомленої ОСОБА_8 , не надання цієї копії стороною обвинувачення безпосередньо в судовому засідання, що унеможливлює дослідження цього процесуального документа слідчим суддею. Як наслідок, оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні клопотання слідчого.

Перевіривши матеріалі провадження, апеляційний суд вважає, що фактично клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу. Крім того, згідно змісту клопотання підозру ОСОБА_8 було оголошено 13.05.2025 (а.п.5).

Істотних порушень вимог КПК України в цій частині апеляційним судом не встановлено.

При цьому, за встановлених обставин, висновок слідчого судді про відмову в задоволені клопотання слідчого є об`єктивно передчасним (за можливості відповідного зобов`язання органу досудового розслідування надати відповідну копію підозри для відповідного дослідження та аналізу), а тому не відповідним процесуальним повноваження покладеним на слідчого суддю нормами п.18 ч.1 ст.3 КПК України.

На підтвердження цього, прокурором надано апеляційному суду відповідні копії підозри оголошеної 13.05.2025 ОСОБА_8 , як і пам`ятку про права і обов`язки підозрюваного (перебувають в матеріалах провадження).

Одночасно, апеляційним судом за результатами апеляційної перевірки клопотання слідчого встановлено те, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри (фактично встановлено і слідчим суддею) в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

Крім того, апеляційний суд вважає, що матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто, відповідно до вимог ст.12 КК України, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавленням волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років з конфіскацією майна.

Слід взяти до уваги, в даному випадку, і фактичні обставини цього кримінального правопорушення, яке вчинено в умовах воєнного стану, в групі осіб, є умисним у сфері недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, таким чином, має значну суспільну небезпечність.

При цьому, слід врахувати і те, що підозрюваний ОСОБА_8 не працює, не має сім`ї та утриманців (відсутні міцні соціальні зв`язки), тобто, є встановленою відсутність достатніх стримуючих факторів, які з високою вірогідністю утримували останнього від не залишення свого місця проживання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість кримінального правопорушення та наслідки вчинення протиправних діянь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991року, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

На думку апеляційного суду, характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 у вказаному кримінальному провадженні, суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винним, свідчать про існування на час постановлення ухвали обґрунтованих підстав для висновку про існування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування та суду.

На думку апеляційного суду, цей процесуальний ризик є об`єктивно доведеним та дійсно існуючим.

Крім того, в даному випадку, є висока вірогідність того, що останній може незаконно впливати на відповідних учасників провадження (свідків) з метою зміни показів, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини по провадженню. Також, слід врахувати і стадію досудового розслідування у цьому провадженні, яка потребує з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, встановлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та доведеність того, що до ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування доцільно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби (з огляду на навчання останнього) з покладанням обов`язків визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом апеляційної інстанції обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

Саме вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд (орган досудового слідства), забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

З урахуванням викладеного, відповідно до положень ч.3 ст. 407, 409, 411, 412 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в визначений період доби стосовно підозрюваного, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 29.05.2025, якою відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000118 від 12.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із Олевського ТГ без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі із свідками в кримінальному провадженні №0000118, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі у присутності слідчого чи прокурора.

Строк дії ухвали та обов`язків до 13.07.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :