Справа 522/4080/25
Провадження 1-кп/522/1977/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене 15.02.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з вищою освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 з 2022 року проживав та вів спільний побут разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , що відповідає ознакам учасників сімейних відносин, які регулюються ч. 1 ст. 2 та ст. З Сімейного кодексу України.

Починаючи з 2022 року, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , систематично вчиняв по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_6 фізичне та психологічне насильство, яке виражалось у словесних образах, штовханні, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, що призвело до фізичних і психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої ОСОБА_6 .

Зокрема, 13.09.2024 близько 18 год. 40 хв. ОСОБА_5 , знаходячись за місцем мешкання своєї співмешканки за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство стосовно ОСОБА_6 , а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана, шкода її психологічному здоров`ю. За вказаними обставинами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 18.11.2024 року по справі № 522/18687/24 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України за вчинення домашнього насильства.

Крім цього, 24.09.2024 року близько 00 год. 15 хв. ОСОБА_5 , знаходячись за місцем проживання своєї співмешканки за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство стосовно ОСОБА_6 , а саме виражався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, а отже вчинив психологічне насильство стосовно неї, що призвело до психологічних страждань останньої. За вказаними обставинами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 19.11.2024 по справі № 522/16732/24 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України за вчинення домашнього насильства.

Також, 02.12.2024 близько 17 год. 20 хв. ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , висловлювався образливою лайкою у бік співмешканки ОСОБА_6 , погрожував їй фізичною розправою та чинив фізичний вплив в присутності її малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим міг завдати шкоду психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 . За вказаними обставинами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року по справі № 522/21750/24 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України за вчинення домашнього насильства.

Незважаючи на викладене, будучи особою, яка раніше неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив та 06.02.2025 близько о 03 год 00 хв знову прийшов за місцем мешкання потерпілої за адресою: АДРЕСА_3 та, голосно стукаючи у вхідні двері та намагаючись їх вибити, висловлювався образливою лайкою у бік колишньої співмешканки ОСОБА_6 та погрожував їй фізичною розправою, чим міг завдати шкоду психологічному здоров`ю потерпілої.

В результаті вищеописаних систематичних фактів домашнього насильства з боку ОСОБА_5 в період часу з 2022 року по 06.02.2025 потерпілій ОСОБА_6 були завдані психологічні та фізичні страждання, які призвели до погіршення якості життя потерпілої внаслідок фізичного дискомфорту, негативних переживань та емоційної напруженості.

Отже, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а саме: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних, психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати його виним та призначити покарання за ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, із застосуванням положень ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 рік, з застосуванням обмежувальних заходів, передбачених п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України, а саме направлення для проходження програми для кривдників строком на 1 місяць. Разом з цим, прокурор зауважив, що є пом`якшуюча обставина - щире каяття. Долю речових доказів просив вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Водночас до суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, враховуючи думки сторін кримінального провадження, які не наполягали на обов`язковій участі потерпілої в судовому розгляді, вважав за можливе провести судовий розгляд без участі потерпілої ОСОБА_6 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, щиро покаявся, засуджував свою поведінку. Та пояснив, суду що протягом останніх 4 років він проживав разом із потерпілою, вів спільний побут. Перші 2 роки вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 разом із сином та донькою потерпілої. Останні 22,5 роки вони проживали за адресою: АДРЕСА_3 . У період, коли ОСОБА_5 перебував у морі, його відносини з потерпілою були гармонійними. Проте після переїзду на провулок Світлий, приблизно 1,5 роки тому (з 2023 року), відносини погіршилися, почалися конфлікти. Конфлікти виникали навіть через побутові запитання, які ОСОБА_5 ставив потерпілій, на що вона реагувала підвищеним тоном та нецензурною лайкою. Обвинувачений використовував нецензурну лайку. Конфлікти відбувалися в присутності дитини лише 2 рази за 4 роки, при цьому дитина перебувала в сусідній кімнаті. Потерпіла неодноразово викликала поліцію через сварки. Поліція складала адміністративні протоколи за фактами домашнього насильства та нецензурної лайки. Свідки, зокрема сусіди, під час складання протоколів не залучалися, оскільки конфлікти відбувалися вночі. Сусіди також не втручалися та не намагалися заспокоїти сторони. У ніч на 06.02.2025 року, близько 03:00 год., між ОСОБА_5 та потерпілою виникла сварка, в ході якої висловлювався нецензурною лайкою, застосуванням образ на адресу колишньої співмешканки. Після конфлікту ОСОБА_5 узяв собаку та пішов із нею гуляти, попри комендантську годину. ОСОБА_5 підтверджує факти сварок, використання нецензурної лайки та виклики поліції. Після викликів поліції його поведінка частково змінилася. Його було притягнуто до адміністративної відповідальності, він отримував сповіщення про штрафи, але їх не сплачував. Поліція повідомляла його про можливі наслідки, однак на момент складання протоколів він не повністю розумів цих наслідків. Після конфліктів він намагався спілкуватися з потерпілою для врегулювання ситуації.

Показання обвинуваченого послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, які ним не оспорювались, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження (надані показання обвинуваченим), за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються.

При цьому суд зважає на висновок Верховного Суду щодо застосування ст. 349 КПК, який полягає в тому, що повне визнання обвинуваченим вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому він обвинувачується, правових наслідків розгляду доказів за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК. (постанова ВС 02.02.2021року у справі №640/4713/19, провадження № 51-2155 км 20)

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Отже, основною ознакою домашнього насильства, як діяння, за яке передбачене покарання, є відносини, що склалися між особою, яка вчинила насильство, та особою, постраждалою від такого насильства, в результаті спільного побуту або спільного проживання і залежності постраждалої особи від особи, яка чинить що неї насильство.

Верховний Суд звернув увагу, що домашнє насильство є системою взаємопов`язаних дій, які полягають у вчиненні систематичних дій (не менше трьох) і полягають у вчиненні фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи. Доведення факту систематичності актів домашнього насильства може здійснюватися різними засобами. В тому числі до комплексу таких систематичних дій можуть входити й один чи кілька епізодів такого насильства, за які особа була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. (постанова від 04.04.2024 у справі №755/4894/22, провадження №51-6608км23)

Верховний Суд зазначив, що систематичність характеризується як кількісним критерієм (багаторазовість періодично здійснюваних дій), так і якісним, яким є взаємозв`язок, внутрішня єдність, що утворює наполегливу протиправну поведінку винуватої особи стосовно певного потерпілого чи потерпілих. Той факт, що особу раніше притягували до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, не виключає наявності в її діях складу кримінального правопорушення, якщо вона продовжує вчиняти домашнє насильство, кількість епізодів яких загалом не менше трьох і ці систематичні дії потягли наслідки, визначені ст. 126-1 КК.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, а саме вчинення домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України поняття «особа винного».

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути пропорційне характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно досліджених характеризуючих даних обвинувачений ОСОБА_5 неодружений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, раніше не судимий, працевлаштований, однак не офіційно.

Як вбачається із досудової доповіді Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, стосовно ОСОБА_5 оцінюється як середній, а також ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. На думку органу пробації, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, суд враховує обставини, які згідно з ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, а саме: щире каяття.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин даного кримінального провадження, ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до вчиненого кримінального правопорушення, як такого, що розкаявся, бажає стати на шлях виправлення, його особу, приймаючи до відома досудову доповідь з соціально - психологічною характеристикою обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_5 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені пп. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Також, з урахуванням даних досудової доповіді, положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», характеру кримінального правопорушення, обставин та причин вчинення кримінального правопорушення виправленню обвинуваченого сприятиме додатково покладені обов`язки, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: обмежувальний захід у виді направлення його для проходження програми для кривдників.

Програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (стаття 1Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству").

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах гендерної рівності, взаєморозуміння, взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 обмежувальних заходів, суд враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер. Домашнє насильство починається з «незначних дрібниць». Потерпілим від нього здебільшого стають жінки та діти. Тому, з урахуванням викладеного та обставин вчиненого кримінального правопорушення, системний характер таких дій з боку обвинуваченого, середнього ризику вірогідності повторюваності вчинення домашнього насильства, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 обмежувального заходу у вигляді проходження програми для кривдників строком на 1 місяць.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, запобіжний захід обвинуваченому не обирався, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Речові докази:

- копії протоколів серії ВАД 612517 від 02.12.2024 року, серії ВАД 171941 від 24.09.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

- копію протоколу серії ВАБ 505263 від 13.09.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

- копію постанови Приморського районного суду м. Одеси від 18.11.2024, копію постанови Приморського районного суду м. Одеси від 19.11.2024, копію постанови Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2024 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його застосування суд не вбачає.

Керуючись ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на 1 (один) місяць.

Попередити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про кримінальну відповідальність за ст. 390-1 КК України за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

Речові докази:

- копії протоколів серії ВАД 612517 від 02.12.2024 року, серії ВАД 171941 від 24.09.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

- копію протоколу серії ВАБ 505263 від 13.09.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

- копію постанови Приморського районного суду м. Одеси від 18.11.2024, копію постанови Приморського районного суду м. Одеси від 19.11.2024, копію постанови Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2024 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з моменту його проголошення через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду

Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1