У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 року м.Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника підозрюваного адвокатом ОСОБА_3 , про надання дозволу на відлучення з місця проживання ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебуває кримінальне провадження № 0000060 від 15.05.2025, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 31.07.2025 у справі №554/11228/25 (провадження № 1-кс/554/9523/2025) до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 242 240,00 грн. У разі внесення застави на підозрюваного були покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, серед яких не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

13.08.2025 захисник звернувся із заявою про дозвіл на відлучення 14.08.2025 до м.Полтави для зустрічі з адвокатами та узгодження правової позиції.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали заяви, дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, визначеним у ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді застави суд покладає на підозрюваного обов`язки, невиконання яких може бути підставою для звернення застави в дохід держави. Одним із таких обов`язків є не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

Посилання сторони захисту на необхідність виїзду для зустрічі з адвокатами та відсутність технічних засобів за місцем проживання не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, які б свідчили про неможливість забезпечення права на захист іншим шляхом (зокрема, шляхом використання відеоконференції або погодження правової позиції адвокатами з виїздом до місця проживання підозрюваного).

Крім того, питання відлучення з місця проживання під час дії запобіжного заходу має вирішуватися з урахуванням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зважаючи на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 368 КК України), а також з огляду на обґрунтовані підстави, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, надання дозволу на відлучення може створити умови для переховування підозрюваного чи іншим чином перешкодити досудовому розслідуванню.

Таким чином, наведені у заяві доводи не свідчать про необхідність зміни обов`язків підозрюваного, покладених на нього судом, а тому правових підстав для задоволення заяви немає.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що із відповідним зверненням до суду не звертався особисто підозрюваний ОСОБА_4 , а ініціатором подання виступив виключно його захисник.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 42 та ст. 46 КПК України, підозрюваний має особисте право звертатися до суду із клопотаннями, у тому числі щодо зміни чи скасування покладених обов`язків, що є складовою реалізації права на захист.

Втім, у даному випадку таке клопотання від імені підозрюваного не подавалося, що ставить під сумнів волевиявлення ОСОБА_4 щодо потреби у відлученні з місця проживання.

З огляду на відсутність безпосереднього звернення підозрюваного до суду, а також недостатність належних доказів на обґрунтування необхідності відлучення, правові підстави для задоволення заяви відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 46,177,194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви (клопотання) захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про надання дозволу на відлучення з місця проживання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1