Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/3291/23
Провадження № 1-кп/689/30/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року с-ще Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника потерпілих ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7

розглянув у закритому судовому засіданні в залі Ярмолинецького райсуду матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2023 р. за №0003565,

за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , фактично проживає в АДРЕСА_3 , із середньою-спеціальною освітою, одруженого, працюючого охоронником у ТзОВ «Баришівська зернова компанія», пенсіонера, особи з інвалідністю ІІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 162 КК України,

встановив:

Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 03.06.2025 р. закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України у зв`язку із відмовою потерпілого від приватного обвинувачення (п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України).

09.10.2023 р. близько 19:15 год.ОСОБА_4 , перебуваючи встані алкогольного сп`яніння, знаходячисьпо АДРЕСА_4 , зайшов до вказаного будинку і побачивши, що господарів будинку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 немає вдома, вирішив їх там зачекати.

Побачивши у будинку трьох малолітніх дітей: ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 підійшов до малолітньої ОСОБА_10 та, взявши її правою рукою з переду за тулуб в районі живота, підняв та поніс до сусідньої спальної кімнати де вчинив розбещення малолітньої, а саме, посадивши на ліжко почав її цілувати в обличчя та за шию, а також запхнувши руки під спідню білизну ОСОБА_10 здійснив дотики до її статевих органів, поставивши під загрозу нормальний психологічний та соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_10 та порушивши права потерпілої на статеву недоторканість. В подальшому, ОСОБА_10 , вийшла з кімнати у кімнату, де перебували ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та сіла поряд з ними на дивані.

В цей час ОСОБА_4 знову підійшов до них і сівши поряд із ОСОБА_12 на диван почав руками гладити останню по стегнах через одяг, після чого просунувши руки попід майку, почав торкатись руками до її грудей. ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вибігли на вулицю, залишивши будинок, а згодом повернулись за ОСОБА_11 , який залишався у будинку разом із ОСОБА_4 ..

У цей час, коли ОСОБА_10 та ОСОБА_12 були на вулиці, ОСОБА_4 запропонував малолітньому ОСОБА_11 вступити з ним в оральний статевий зв`язок, здійснював дотики руками через одяг, в якому був одягнутий потерпілий.

Своїми умисними діями, які виразилися у розбещенні неповнолітніх, а саме у вчиненні розпусних дій відносно малолітніх осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України.

В судових засіданнях обвинувачений змінював своє ставлення до обвинувачення: від заперечень своєї вини, до визнання факту лоскотання дітей, однак у судовому засіданні 29.05.2025 р. свою вину визнав повністю, щиро розкаявся. Ствердив, що 09.10.2023 р. він пішов у сусіднє село Косогірку до знайомих з метою вживання алкогольних напоїв, після чого вирішив завітати до будинку ОСОБА_13 . При цьому, із ОСОБА_8 він познайомився близько року до цих подій коли підвозив її автомобілем, а її чоловіка ОСОБА_9 бачив у селі, але знайомий з ним не був. Вирішивши їх пригостити він придбав пиво, чіпси та прийшов до них. Випивши з ОСОБА_9 пива, він пішов, але згодом близько 14:00 год. повернувся знову. Що було потім - він не пам`ятає, оскільки амнезує стани сп`яніння. Ствердив, що сумнівів у правдивості показів свідків та потерпілих щодо його протиправної поведінки у нього немає. Щиро розкаявся, ствердив, що перестав вживати алкогольні напої.

Враховуючи неодноразову зміну позиції обвинуваченого, його твердження про неможливість пригадати ряд обставин, дослідження доказів здійснювалось у повному обсязі з врахуванням ухвали суду від 29.05.2025 р..

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, крім визнання ним своєї вини, доведена й іншими дослідженими по справі доказами.

Малолітня потерпіла ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) показала, що ОСОБА_4 прийшов до їх будинку, коли батьки пішли забирати корів з пасовища. У цей час у будинку були тільки діти: ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .. ОСОБА_4 облизував її статевий орган, після чого вона з ОСОБА_12 побігли на вулицю, залишивши ОСОБА_11 в будинку, потім повернулись, забрали його і сховались у кладовці. ОСОБА_4 (дядько по показам) залишався у будинку до приходу батьків.

Малолітня потерпіла ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) показала, що до них під вечір прийшов ОСОБА_4 (дядька), коли вони самі дивились мультфільми. Він з ними ні про що не говорив, пригощав сухариками і цукерками. Було страшно, він і раніше в цей день приходив, але батьки його виганяли, а він не хотів йти. Він сів біля ОСОБА_14 ( ОСОБА_10 ) і почав їх «трогати» по тілу, зокрема, у неї лазив під майкою. Коли батьки прийшли, він сидів у будинку в кухні на дивані, а вони ховались на подвір`ї. Коли викликали поліцію, то його прогнали.

Малолітній потерпілий ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) показав, що ОСОБА_4 у цей день тричі приходив до них, коли у дома були батьки і казав, що хоче познайомитись, спілкувався з татом, а на четвертий раз прийшов, коли батьків не було в дома. Він нічого не казав, спочатку сів біля ОСОБА_10 , потім забрав її у другу кімнату і закрився приблизно на 5 хвилин. Потім ОСОБА_10 відкрила двері, пішла до нас і сказала, що він її «лапав». Потім ОСОБА_4 сів до них на диван і ліз під футболку до ОСОБА_12 .. Сказав, що дядя ОСОБА_15 поганий, ОСОБА_4 йому сказав, що він, ОСОБА_4 , іншими словами, хоче його орально задовольнити. Поки ОСОБА_4 залишався в кімнаті, вони втекли та ховались у кладовці.

Потерпілий ОСОБА_9 (батько та законний представник ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ) показав, що 09.10.2023 р. раніше не знайомий йому ОСОБА_4 прийшов до них додому в АДРЕСА_4 знайомитись, взявши із собою 2 л. пляшку пива, яке вони разом випили, після чого ОСОБА_4 пішов. Повернувся він хвилин через 20 знову знайомитись, а далі мовчки сидів. ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 імітували, що вони йдуть по справам, і випровадили ОСОБА_4 з будинку він пішов з ними, а вони незабаром повернулись додому. Однак, скоро він повернувся до них. Вони його вигнали. Близько 19:00 ОСОБА_11 разом з дружиною ОСОБА_16 ( ОСОБА_6 ) пішли на пасовище забирати корів, залишивши дітей вдома. Повертаючись він побачив, що фіртка до їхнього будинковолодіння відкрита, ОСОБА_4 сидить в одній кімнаті, а діти в іншій. ОСОБА_11 пригрозив ОСОБА_4 поліцією, і він пішов. Після цього ОСОБА_12 сказала йому, що «він до них лазив», - їй під футболку, а ОСОБА_10 в труси. Дівчата ховались на вулиці, а ОСОБА_11 залишався в будинку. Спочатку ОСОБА_11 намагався з`ясувати адресу ОСОБА_4 , але не взнавши, приблизно через 30-40 хв. викликав працівників поліції.

Свідок ОСОБА_17 показала, що вона працювала у магазині в с. Косогірка і підтвердила, що 09.10.2023 р. близько 18:30 год. до неї приходив ОСОБА_9 та питав, де живе ОСОБА_4

ОСОБА_8 (законний представник, мати дітей) показала, що дійсно, близько року до цих подій ОСОБА_4 міг підвозити її автомобілем, але вона цього не пам`ятає. 09.10.2023 р. вона бачила його під магазином, він запропонував їй випити, але вона відмовилась. Коли ОСОБА_4 приходив до них додому у цей день він був у стані алкогольного сп`яніння. Ствердила, що дійсно ОСОБА_4 тричі в їх присутності приходив до них і вони довго не могли його позбутись, а коли вона з чоловіком забирала з пасовища корів, побачила, що їх фіртка відкрита. Вона одразу подумала що ОСОБА_4 знову повернувся. Ніхто йому не дозволяв до них заходити, але діти, які були залишені самі, подумали, що це вона повернулась і відкрили йому двері. Чоловік перший зайшов у будинок, поки вона заводила у стайню корів та давала їм сіно. Чоловік потім їй повідомив, що ОСОБА_4 ліз до дітей. Діти повідомили їй, що ОСОБА_4 цілував ОСОБА_12 , поцарапав їй щетиною щоку, ліз їй під футболку, а інші діти повідомили, те, що відображено у їх показах. Ствердила, що після цього у дітей почались страхи, розлади сечопускання тощо.

Свідок ОСОБА_18 (соціальний педагог ЗОШ №2) ствердила, що була присутня під час допиту дітей та підтвердила їх покази.

Свідок ОСОБА_19 показав, що про обставини справи йому відомо з мережі Інтернет. Однак, 09.10.2023 р. в обідню пору до нього прийшов його знайомий ОСОБА_4 позичити гроші (500 грн.), взяв їх і пішов гуляти. Пізніше близько 18:00 год. він повернувся у пригніченому стані просив ще позичити грошей, але ОСОБА_19 йому відмовив, оскільки той міг їх прогуляти і забути, де їх взяв.

Покази допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_20 (власниці будинку, у якому проживають потерпілі), ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 (працівників навчального закладу, у якому навчаються потерпілі діти) не мають доказового значення у цій справі, оскільки є неінформативними: про обставини справи їм нічого особисто не відомо, їх покази ґрунтуються на загальній характеристиці потерпілих та спостереженнях за подальшою поведінкою дітей у навчальному закладі (змінилась / не змінилась).

Рапортом (т. 1 а.к.п. 4) підтверджується, що звернення про подію надійшло телефоном 102 09.10.2023 р. о 19:33 год., що підтверджує покази законного представника ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_17 про те, що довідавшись про подію ОСОБА_9 намагався спочатку з`ясувати адресу обвинуваченого у ОСОБА_17 близько 18:30 год., після чого викликав поліцію.

Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2023 р. (т. 1 а.к.п. 61 64, 72 75, 161 164, 171 174, ) підтверджується особа ОСОБА_4 , як особи, підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, який, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №723 (т. 2 а.к.п. 118 120) як на період інкримінованого йому діяння, так і на дату проведення експертизи жодним психічним захворюванням не страждав; а відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №752 (т. 2 а.к.п. 125 130) у ОСОБА_4 може спостерігатись амнестична форма сп`яніння.

Довідкою КНП «Ярмолинецька багатопрофільна лікарня» (т. 1 а.к.п. 86) підтверджується перебування ОСОБА_4 10.10.2023 р. о 0:25 год. у стані алкогольного сп`яніння.

Висновками експерта №483 (т. 1 а.к.п 147) №485 (т. 1 а.к.п. 150), №484 (т. 1 а.к.п. 153) підтверджується відсутність у потерпілих дітей будь-яких тілесних ушкоджень в ділянці тіла та статевих органів, що відповідає характеру інкримінованого обвинуваченому діяння.

Висновками судово-психіатричного експерта №№ 788, 791, 793 (т. 2 а.к.п. 135 138, 142 145, 149 152) підтверджується, що психічний стан малолітніх потерпілих відповідно віку не дозволяв та не дозволяє їм розуміти характер і значення вчинюваних з ними дій. При цьому, у ОСОБА_10 після скоєння відносно неї протиправних дій розвинувся розлад адаптації з переважним порушенням інших емоцій, ОСОБА_12 виявляє легку розумову відсталість, а у ОСОБА_11 немає психічних захворювань чи змін в емоційному стані, які б виникли після скоєння відносно нього протиправних дій.

Дослідженими доказами повністю доводиться винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Обираючи міру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий (т. 1 а.к.п. 199), до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1 а.к.п. 195, 196, 206), проживає з дружиною, за місцем проживання характеризується позитивно (т. 1 а.к.п. 198).

Пом`якшуючими обставинами є щире каяття та повне відшкодування завданої моральної шкоди. Обтяжуючою обставиною відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини належить до кваліфікуючих ознак злочину.

Враховуючи наведене та враховуючи, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 156 КК України у виді позбавлення волі але без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, оскільки на час вчинення злочину обвинувачений не був працевлаштований. Теперішня робота обвинуваченого на посаді охоронника ТзОВ «Баришівська зернова компанія» не передбачає ризиків вчинення подібного діяння у майбутньому з використанням такої посади.

При цьому, не зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого, який одружений, проживає разом із сім`єю, офіційно працевлаштований, є особою з інвалідністю ІІІ групи (т. 1. а.к.п. 193), а також інші обставини справи, а саме, що конфлікт між сторонами вичерпаний, обвинувачений вибачився перед потерпілими і такі вибачення були прийняті, законний представник та представник потерпілих просили не карати його суворо та ствердили про можливість призначення обвинуваченому покарання з іспитовим строком, суд вважає, що виправлення засудженого є можливим без відбування покарання та можливість застосувавши ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Законним представником та представником потерпілих в кримінальному провадженні поданий цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у якому він просить стягнути з обвинуваченого по 20000 грн. моральної шкоди, заподіяної кожній дитині на користь законного представника, усього 60000 грн..

Обвинувачений цивільний позов визнав повністю. Ствердив, що добровільно повністю відшкодував завдану моральну шкоду.

Статтею 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що моральну шкоду в сумі 60000 грн. цивільний відповідач повністю відшкодував законному представнику малолітніх потерпілих, що підтверджується розпискою від 29.05.2025 р. (а.с. 228). Ця обставина визнана законним представником та представником, які повідомили про відсутність у них будь-яких претензій до цивільного відповідача, у зв`язку із чим вони просили цивільний позов не розглядати.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У зв`язку із наведеним, цивільний позов слід залишити без розгляду.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Такі витрати, відповідно до матеріалів справи, складають 9460,97 грн. і вони підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен також вирішити питання щодо того, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження. У зв`язку із внесенням застави ОСОБА_26 відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 11.10.2023 р., ОСОБА_4 було звільнено з-під варти і з того часу щодо нього діє запобіжний захід у вигляді застави. Згідно із ч. 1 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Судом не встановлено порушень обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, забезпечених заставою, клопотань про звернення застави в дохід держави не заявлялось. Оскільки обвинуваченому призначене покарання із застосуванням ст. 75 КК України, такий запобіжний захід слід скасувати та повернути суму застави 214720 грн. заставодавцю.

Керуючись ст. ст. 373, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України і призначити покарання за ч. 2 ст. 156 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов законного представника та представника потерпілих про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави 9460,97 грн. судових витрат на залучення експертів.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , обраний ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 11.10.2023 р. у справі №686/26960/23 -скасувати.

Заставу в сумі 214720 грн., внесену за ОСОБА_4 , - повернути заставодавцю ОСОБА_26 .

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 13.10.2023 р. та від 25.11.2023 р. у справі №686/26960/23 скасувати.

Речові докази по справі:

-змиви із поверхні металевої ручки дверей до кладової, гумового шара, засувки (клямки) до спальної кімнати, металевої ручки до дверей спальної кімнати, скляної банки; 1 скляну банку 250 мл. знищити;

-труси дитячі білого кольору у фіолетову крапку; лосини дитячі синього кольору із зображенням героя мультфільму «Ельзи», футболку на довгий рукав сіро-рожевого кольору із зображенням сонечка, футболку коралового кольору, штани спортивні синього кольору із принтом «камуфляж», штани джинсові чорного кольору, футболку жовтого кольору із надписом Beautiful повернути законним представникам: ОСОБА_9 та / або ОСОБА_27 ;

-чоловічу куртку сірого кольору із биркою «SOOCEK», светер чорного кольору, штани сірого кольору повернути ОСОБА_4 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу в Хмельницький апеляційний суд через Ярмолинецький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1