Справа № 215/142/25
У Х В А Л А

Іменем України

30 квітня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі головуючого, судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

Учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м. Кривому Розі клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від катування,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2024 р. засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від катування тобто покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Вказує що був засуджений вироком Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 р. за ст.ст.93 п.п.«б,г,з», ст.17 ч.2-93 п.п.«б,г,з,», 145 ч.1 КК України 1960 р. до довічного позбавлення волі.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 06.10.2022 р. у справі «Болдирєв та інші проти України» встановлено порушення ст.3 Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод» при відбутті покарання ним в числі інших засуджених. Відбуття покарання без перспективи звільнення порушує права засудженого, принижує його гідність в розумінні ст.3 Конвенції.

Прийняття нових змін до ст.82 КК України про можливість заміни довічного позбавлення волі на строкове покарання з 03.11.2022 р. не змінює ситуацію, оскільки спосіб виконання покарання до прийняття нового закону був неналежним, та фактично незаконним. Крім того він відбув більше 26 років позбавлення волі, тому заміна довічного позбавлення волі на 15-20 років позбавлення волі не відповідає захисту прав людини, а порушення його прав відбувалося з самого початку засудження.

Засуджений та його захисник, у судовому засіданні підтримали вказане клопотання та просили його задовольнити. Крім того ОСОБА_4 вказує на необхідність його звільнення обмежившись вже відбутим покаранням.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши витребувані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Пунктами 2,3, 14 ч.1 ст. 537 КПК України, зокрема передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 п.1ст. 539 цього Кодексу, в даному випадку суд, за місцем виконання вироку, має право вирішувати інші питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як вбачається з витребуваних матеріалів, то вироком судової колегії по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.11.2000 р., який набрав законної сили ОСОБА_4 був засуджений до довічного позбавлення волі, та перебуває в умовах позбавлення волі з 22.11.1999 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ст.82 ч.5 КК України передбачає, що покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання. Вказана норма набула чинності з 03.11.2022 р.

Таким чином для засудженого ОСОБА_4 відбуття покарання без перспективи звільнення до 03.11.2022 р. було неналежним в розумінні ст.3 Конвенції.

Але законодавством на теперішній час передбачена заміна покарання у вигляді довічного позбавлення волі строковим покаранням, за умови відбуття засудженим п`ятнадцяти років позбавлення волі

Суд наголошує, що законом не передбачено звільнення від покарання у вигляді довічного позбавлення волі на підставі вже відбутого певний період строку позбавлення волі, як того просить засуджений.

Крім того в клопотанні мова йде фактично про перегляд судового рішення в частині призначеного покарання, а тому клопотання не може бути задоволене, оскільки це питання знаходиться поза межами повноважень, якими наділений суд на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, клопотання засудженого є таким що не ґрунтується на законі, та в його задоволенні слід відмовити.

На підставі ст.ст.74, 82 ч.5 КК України, керуючись 537 ч.1 п.2,3,14, 539 ч.2 п.1 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від катування тобто покарання у вигляді довічного позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її проголошення через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу. Засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали

СУДДЯ: