УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» на постанову старшого слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_4 від 01.04.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 620 240 000 000 010 45 від 22.11.2014,

в с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» на постанову старшого слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_4 від 01.04.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 620 240 000 000 010 45 від 22.11.2014.

На обґрунтування доводів скарги адвокат зазначає, що ГСУ ДБР здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 620 240 000 000 010 45 від 22.11.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» звернувся до ДБР із заявою про залучення ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» в якості потерпілого до вказаного кримінального провадження № 620 240 000 000 010 45 від 22.11.2014.

Постановою старшого слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_4 від 01.04.2025 відмовлено у задоволенні такої заяви адвоката та у визнанні ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 620 240 000 000 010 45 від 22.11.2014.

Вказану постанову представником заявника було отримано лише 04.04.2025.

Зазначену постанову адвокат уважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки що слідчим не наведено належних мотивів та достатнього обґрунтування свого рішення про відмову у визнанні особи потерпілим у кримінальному провадженні, при цьому вказана постанова слідчого містить лише формальні посилання на норми КПК України.

Посилаючись на зазначене, адвокат ОСОБА_3 просив скасувати постанову старшого слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_4 від 01.04.2025 про відмову у визнанні потерпілим ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» у кримінальному провадженні № 620 240 000 000 010 45 від 22.11.2014. Також просив зобов`язати слідчого визнати «Львівбудмакс-Інвест» в якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні адвокат доводи та вимоги даної скарги підтримав, просив скаргу задовольнити та скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Уповноважений слідчий до суду не з`явився, втім, зважаючи на обмежені строки розгляду даної категорії справ та враховуючи, що учасники провадження повідомлені про дату та час розгляду скарги належним чином та завчасно, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за його відсутності.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника заявника, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями п.5 ч.1 ст.303 КПК України, рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

В судовому засіданні, встановлено, що слідчими ГСУ ДБР здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 620 240 000 000 010 45 від 22.11.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» звернувся до ДБР із заявою про залучення ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» в якості потерпілого до вказаного кримінального провадження № 620 240 000 000 010 45 від 22.11.2014.

Постановою старшого слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_4 від 01.04.2025 відмовлено у задоволенні такої заяви адвоката та у визнанні ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 620 240 000 000 010 45 від 22.11.2014.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, зокрема слідчий, зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст.110 КПК України постанова слідчого має бути мотивованою, має містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, особа визнається потерпілою автоматично з моменту подання заяви про визнання її потерпілою. Натомість у разі невизнання особи потерпілою слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Аргументуючи висновок про відмову у визнанні потерпілою особою слідчий зазначає, що до органу досудового розслідування надійшла заява адвоката ОСОБА_3 про залучення ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 620 240 000 000 010 45 від 22.11.2014, при цьому твердження адвоката про суми майнової шкоди не містять жодних розрахунків, а також підтверджуючих документів щодо суми шкоди за наслідком вчинення злочину та на підставі яких вказані домоди можливо було б перевірити. З огляду на вказане слідчим було прийнято рішення про відмову у визнанні потерпілою особи у кримінальному провадженні.

Втім, на переконання слідчого судді такий висновок слідчого є передчасним та неогрунтованим, оскільки останнім не наведено даних про здійснення всього обсягу слідчих та процесуальних дій для встановлення обставин кримінального правопорушення та встановлення означеного факту, в тому числі викладених у заяві представника.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З огляду на вказане вище, уважаю, що слідчим під час винесення постанови від 01.04.2025 про відмову у визнанні в якості потерпілого ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» у кримінальному провадженні № 620 240 000 000 010 45 від 22.11.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, не наведено мотиви прийняття такого рішення, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, у зв`язку з чим вказана постанова підлягає скасуванню.

При цьому, не підлягає задоволенню скарга в частині зобов`язати слідчого визнати ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вказане не передбачено кримінальним процесуальним законодавством та не віднесено до компетенції слідчого судді.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_4 від 01.04.2025 про відмову у визнанні потерпілим ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» у кримінальному провадженні № 620 240 000 000 010 45 від 22.11.2014.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: