ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 09.01.2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

за участю учасників судового провадження: прокурора - ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 09 січня 2025 року о 00 годині 46 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz 230 Е», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , рухався в Індустріальному районі міста Дніпра, по проспекту Слобожанському з боку вулиці Калинової в напрямку міста Підгородне.

Під час руху, водій ОСОБА_4 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, де також наявна дорожня розмітка 1.14.1 «зебра» розділу 34 «Дорожня розмітка» та дорожній знак 5.38.1 розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не надав перевагу у русі пішоходу ОСОБА_6 та в порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого, на нерегульованому пішохідному переході, перед перехрестям проспекту Слобожанського та вулиці Петра Яцика, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в смузі руху автомобіля по проїзній частині в попутному напрямку та не менше двох секунд знаходився на пішохідному переході.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу, ОСОБА_6 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла, забійної рани в тім`яній ділянці зліва, відкритих переломів лівої великогомілкової та малогомілкової кісток в середньо-нижній третині зі зміщенням уламків та забійної рани в ділянці середньої третини лівої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п. 2.1.3-м, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилися в тому, що водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 230 Е», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, який свідчить:

п. 12.3 - " У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди",- невиконання якого, згідно висновку експерта, перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

У судовому засіданні при допиті обвинуваченого, ОСОБА_4 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково та пояснив суду, що він підробляє таксистом на автомобілі, кий він орендує і 09 січня 2025 року у нічний час, в комендантську годину, відвозив ОСОБА_8 з залізничного вокзалу у м. Дніпро. ОСОБА_4 повідомив, що рухався по проспекту Слобожанському в напрямку м. Підгороднє в третій полосі руху, освітлення на вулицях було відсутнє, в зв`язку з комендантською годиною, зі швидкістю приблизно 40-50 км/год, як раптом під колеса керованого ним автомобіля вибіг пішохід потерпілий ОСОБА_6 і ОСОБА_4 здійснив наїзд на нього. ОСОБА_4 стверджує, що потерпілий ОСОБА_6 навмисно кинувся під колеса автомобіля, яким керував ОСОБА_4 , правил дорожнього руху він не порушував, оскільки у нього не було технічної можливості запобігти наїзду на потерпілого, шляхом гальмування.

Незважаючи на часткове невизнання своєї провини у вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, винність обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені судом.

Так, потерпілий ОСОБА_6 стверджував у суді, що 09 січня 2025 року заблукав на вулицях міста Дніпра, оскільки через військову агресію евакуювався з Донецької області у м. Дніпро. ОСОБА_6 вночі йшов по пр. Слобожанському міста Дніпра, та переходив дорогу по пішохідному переходу і на нього наїхав автомобіль і в результаті отриманих тілесних ушкоджень втратив свідомість. ОСОБА_6 прийшов до тями вже в лікарні, внаслідок ДТП йому спричинені тяжкі тілесні ушкодження, обвинувачений ніяким чином не допомагає матеріально на фізичне відновлення від отриманих тілесних ушкоджень внаслідок ДТП.

Свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що 09 січня 2025 року вночі їхав додому в таксі під керуванням обвинуваченого ОСОБА_4 і на пішохідному переході обвинувачений, керуючи транспортним засобом, збив хлопця на пішохідному переході. Свідок пояснив суду, що було погане міське освітлення, оскільки настав час комендантської години. Після наїзду на потерпілого, обвинувачений вийшов із автомобіля, підійшов до пішохода і почав надавати йому першу допомогу.

Окрім показів потерпілого та свідка провина ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України також підтверджується письмовими доказами, наданими прокурором у судовому розгляді та дослідженими безпосередньо судом:

- протоколом огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди від 09 січня 2025 року зі схемою та фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто місце події, а саме ділянку автодороги перехрестя пр. Слобожанський та вул. П. Яцика у м. Дніпро, в ході якого виявлено та вилучено автомобіль Mercedes н/з НОМЕР_1 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11 січня 2025 року зі схемою до нього, який було проведено за участю свідка ОСОБА_8 , в ході якого останній вказав на обставини дорожньо-транспортної події, яка мала місце 09 січня 2025 року на перехресті пр. Слобожанському та вул. П. Яцика;

- протоколом огляду відеозапису від 13 лютого 2025 року, де на початку запису видно, що запис відео здійснюється на камеру «Безпечне місто», яка розташована на перехресті проспекту Слобожанського та вулиці Петра Яцика, яка зафіксувала момент ДТП, яка мала місце 09.01.2025 року.

- речовими доказами визнаними по кримінальному провадженню.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/104-25/1891-ІТ від 20.01.2025 року у даній дорожній обстановці водій автомобіля «MERCEDES-BENZ 230 Е» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України.

Водій автомобіля «MERCEDES-BENZ 230 Е» ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода.

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «MERCEDES-BENZ 230 Е» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

При заданому механізмові події, в діях водія автомобіля «MERCEDES-BENZ 230 Е» ОСОБА_4 невідповідностей вимогам п. 12.2 ПДР України не вбачається.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №254е/38 від 28.01.2025, за даними наданої медичної документації у гр. ОСОБА_6 о встановлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла:забійної рани в тім`яній ділянці зліва;відкритих переломів лівої великогомілкової та малогомілкової кісток в середньо-нижній третині зі зміщенням уламків та забійною раною в ділянці середньої третини лівої гомілки.

Враховуючи характер та локалізацію встановлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в КНП «Міська клінічна лікарня №6» ДМР», тобто в термін вказаний слідчим у постанові.

Встановлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла, спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу, що діяв (діяли) переважно в область лівої нижньої кінцівки.

За своїм характером встановлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

На підставі досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності, суд визнає винуватим ОСОБА_4 винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6 та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України.

До показів обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні про навмисне потрапляння під керований ним автомобіль потерпілого ОСОБА_6 та не порушення ним правил дорожнього руху, внаслідок відсутності технічної можливості запобігти наїзду на потерпілого, суд відноситься критично та сприймає їх як ухилення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин, оскільки покази обвинуваченого повністю спростовуються дослідженими судом показаннями потерпілого, свідка та письмовими доказами.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При обранні виду та розміру покарання ОСОБА_4 суд враховує наступні обставини справи:

- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення: кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, віднесене кримінальним законом до категорії тяжких злочинів;

- особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, нікого на утриманні немає, за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.

Верховний Суд у Постанові №166/1065/18 від 18.09.2019 р. розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

При призначенні обвинуваченому виду і розміру покарання суд керується загальними засадами призначення покарання, ст.ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Підстав для застосування ст.75 КК України до основного покарання у судовому розгляді не встановлено.

Щодо додаткового покарання то суд вважає, що уникнення обвинуваченим ОСОБА_4 додаткового покарання за вказаних вище обставин негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху України.

Також судом враховується, що обвинуваченого ОСОБА_4 згідно даних «НАІС» ГСЦ МВС України у період часу з 2017 року по січень 2025 року, сімдесят вісім разів притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, на транспорті.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_4 після набранням вироком законної сили.

ОСОБА_4 залишити незмінним запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти за рахунок проведення експертизи у розмірі 3183,60 гривень.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2025 року на автомобіль "Mercedes-Benz 230E", р/н НОМЕР_1 - скасувати.

Речовий доказ - автомобіль "Mercedes-Benz 230E", р/н НОМЕР_1 , - повернути власнику.

Речовий доказ - диск з відеозаписом, що знаходиться при матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1