ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/20824/25

Провадження № 11-сс/820/401/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, у кримінальному провадженні №0000357, внесеному до ЄРДР 13.02.2025року, -

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини.

В провадженні СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали кримінального провадження №0000357, внесеному до ЄРДР 13.02.2025 року щодо ОСОБА_7 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , в порушення вимог законодавства України про те, що вогнепальна зброя та боєприпаси відносяться до речей, які вилучені із вільного обігу і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, положенням п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ (далі Переліку), п.п. 1-4 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» від 12.10.1992 № 576 (далі Положення), п.п. 1.1, 2.1, 8.1 - 8.3, 9.1, 9.2, 10.1, 11.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 визначено, що вогнепальна зброя та бойові припаси до неї відносяться до предметів, на які поширюється дозвільна система, та право на володіння вогнепальною зброєю і умови її застосування визначаються в порядку, встановленому законодавством України, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (дата, час, місце), але не пізніше ніж 12.03.2025, придбав два корпуси гранат «Ф-1» та два уніфіковані запали ручних гранат типу «УЗГРМ», які у своєму конструктивному поєднанні утворюють бойові ручні оборонні осколкові гранати «Ф-1».

Тоді ж, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що придбані ним предмети відносяться до бойового припасу, усвідомлюючи, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження із бойовими припасами, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, в порушення вимог п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, з 12.03.2025, умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу зберігав вищевказаний бойові припаси за місцем свого фактичного проживання в квартирі АДРЕСА_1 .

Надалі, ОСОБА_7 достовірно знаючи, що придбані ним предмети відносяться до бойового припасу, усвідомлюючи те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження із бойовими припасами, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, в порушення вимог п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, 12.03.2025 о 07:20 год., у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу здійснив носіння вищевказаного бойового припасу з місця свого фактичного проживання в квартирі АДРЕСА_1 до гаражних приміщень двохповерхового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Надалі ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що придбані ним предмети відносяться до бойового припасу, усвідомлюючи, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження із бойовими припасами, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, в порушення вимог п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, 12.03.2025 в ході проведення контролю за вчинення злочину у вигляді оперативної закупки за грошові кошти у сумі 4000 (чотири тисячі) гривень здійснив збут особі під зміненими анкетними даними двох корпусів гранат «Ф-1» та двох уніфікованих запалів ручних гранат типу «УЗГРМ», які у своєму конструктивному поєднанні утворюють бойові ручні оборонні осколкові гранати «Ф-1», які відносяться до категорії боєприпасів.

Також, ОСОБА_7 , в порушення вищевказаних вимог законодавства України, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (дата, час, місце), але не пізніше ніж 25.07.2025, придбав дві сигнальні ракети, підривач типу «УЗГРМ», ручні гранати оборонного наступального типу «М-67» у кількості 3(трьох) штук, ручну гранату наступальної дії «ГХО-1» та боєприпаси у кількості 190 штук різного калібру.

Надалі, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , без передбаченого законом дозволу зберігав дві сигнальні ракети, підривач типу «УЗГРМ», ручні гранати оборонного наступального типу «М-67» у кількості 3(трьох) штук, ручну гранату наступальної дії «ГХО-1» та боєприпаси у кількості 190 штук різного калібру за місцем свого фактичного проживання у домоволодінні АДРЕСА_2 .

Надалі, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , 25.07.2025 о 13 год 40 хв збув з рук у руки, особі під зміненими анкетними даними, ОСОБА_7 , за грошові кошти в сумі 10000 гривень, дві сигнальні ракети, підривач типу «УЗГРМ», ручні гранати оборонного наступального типу «М-67» у кількості 3(трьох) штук, ручну гранату наступальної дії «ГХО-1» та боєприпаси у кількості 190 штук різного калібру, досягнувши при цьому раніше поставленої мети щодо отримання прибутку.

25 липня 2025 року близько 13 години 45 хвилин ОСОБА_7 було затримано на підставі ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.263 ч.1КК України.

26.07.2025 ОСОБА_7 письмово повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України

27.07.2025 слідчий ВРЗЗС слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням, погодженим із прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2025 року, клопотання задоволено та застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 21 вересня 2025 року включно. Визначенои заставу в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211960,00 грн. з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України.

Мотивуючи вказане рішення слідчий суддя посилається на наявність визначених ст. 177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення інших кримінального правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказане рішення захисник підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає, ухвалу слідчого судді необґрунтованою та незаконною, оскільки під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу прокурором не доведено наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України.

Окрім того, слідчий суддя мав провести аналіз усіх ризиків, визначених ст.177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України а також міжнародного законодавства.

Беручи до уваги те, що підозрюваний має постійне місце проживання, є учасником бойових дій, пенсіонер ЗСУ, має тяжке захворювання, в результаті чого визнаний інвалідом 2 групи, в зв`язку з чим вимушений постійно приймати ліки та потрібне медичне лікування, має на утриманні неповнолітню дитину, вину в скоєному злочині визнає, тому немає підстав вважати, що він буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку захисника, до підозрюваного ОСОБА_7 цілком можливим було б застосувати домашній арешт, не порушуючи норми КПК України. Обрання тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться з практикою ССПЛ та практикою України.

Узагальнені позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги, поданої захисником, просили ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувавши домашній арешт.

Прокурор заперечував проти апеляційної скарги захисника, відстоював законність та обґрунтованість прийнятого рішення, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, учасників апеляційного перегляду провадження, вивчивши матеріали провадження та апеляційні доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисту задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Мотиви суду з посиланням на норми матеріального та процесуального закону.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.177 ч.2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Приймаючи рішення за апеляційними доводами захисту, колегія суддів виходить з того, що обрання підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідає тяжкості інкримінованого йому злочину та з огляду забезпечення в подальшому належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання перешкод слідству по справі.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів правильно оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваного у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого правопорушення обґрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом особистого огляду заявника від 12.03.2025 року; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 12.03.2025 року; протоколом вилучення приданого товару від 12.03.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 12.03.2025 року; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 12.03.2025 року; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 12.03.2025 року; висновком експерта № СЕ-19/123-25/5066-ВТХ від 16.07.2025 року; протоколом про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 05.05.2025 року; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи від 05.05.2025 року; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи від 05.05.2025 року; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Колегія суддів виходить з того, що злочин, передбачений ст.263 ч.1 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , відповідно до ст.12 КК України є умисним тяжким злочином проти громадської безпеки, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Отже, усвідомлюючи можливість призначення даного покарання, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення відбування покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів також вважає наявними ризики незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_7 на свідків, з метою зміни їх показів, оскільки слідство знаходиться на початковій стадії, усі свідки не встановлені та не допитані. Окрім того, оскільки після набуття статусу підозрюваного, ОСОБА_7 має право на знайомлення з матеріалами кримінального провадження та буде мати доступ до анкетних даних свідків, їх місця мешкання, отже підозрюваний зможе шляхом погроз чи вмовлять здійснити спробу впливу на них.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 інкримінується два епізоди придбання, зберігання, носіння та збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу та зафіксовану матеріалами негласних слідчих дій інформацію, яка дозволяє припустити існування у останнього намірів продовжити вчиняти зазначені дії, а тому існує і ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, є учасником бойових дій, пенсіонер ЗСУ, має тяжке захворювання, в результаті чого визнаний інвалідом 2 групи, має на утриманні неповнолітню дитину, а також вину в скоєному злочині визнає, не є визначальними та не можуть бути підставою для зміни застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, а тому не дають підстав для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів виходить з того, що на первісних етапах слідства, коли органом досудового розслідування не повністю з`ясовані всі обставини, які підлягають доведенню в порядку ст. 91 КПК України, не допитані всі свідки, не встановлені ролі, характер дій та мотиви підозрюваного, існують докази про які слідству не відомо, тримання підозрюваного ОСОБА_7 є виправданим.

Апеляційні твердження захисту про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки з урахуванням наведених обставин справи, а також положень ст. 176 ч. 8 КПК України слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу.

З наведених підстав колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність ризиків в поведінці підозрюваного, передбачених ст.177 ч.1 КПК України, чому слідчий суддя дав належну правову оцінку. Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із взяттям під варту, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З урахуванням наданих матеріалів та встановлених в ході апеляційного розгляду обставин, колегія суддів вважає рішення суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 законним, обґрунтованим і мотивованим, обмеження його права на свободу в цьому випадку є виправданим та необхідним.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до правильного висновку що інший більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам та у достатній мірі забезпечить правомірну процесуальну поведінку підозрюваного.

При розгляді клопотання слідчого зазначеним обставинам слідчим суддею було надано належну оцінку з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини, на думку колегії суддів усі вони обґрунтовано покладені у висновок слідчого судді про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому відповідно підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 - 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 до 21 вересня 2025 року включно - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3