ЄУН справи: 336/3135/25
Номер провадження: 1-кп/336/1030/2025
ВИРОК

іменем України

21 травня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000060 від 06 березня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжі, Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

27 березня 2025 року приблизно о 17.30 годині ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні кв. АДРЕСА_3 , за попередньою домовленістю, зустрівся з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи умисел на надання приміщення для незаконного вживання психотропних речовин, маючи на меті створення сприятливих умов для багаторазового вживання наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді надання приміщення для незаконного вживання психотропних речовин та, бажаючи цього, безкоштовно, добровільно, надав раніше знайомим йому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приміщення кімнат квартири АДРЕСА_3 де, в період часу з 17:30 години до 18:00 години, перебуваючи в приміщенні кімнати із раніше заготовленої речовини, а саме психотропної речовини, яка згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-25/7053 НЗПРАП від 31.03.2025 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - РVР, яку помістили до скляних та полімерних пристроїв для паління- після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з дозволу та відома ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні зазначеної квартири вжили шляхом куріння вказану психотропну речовину.

Крім того, ОСОБА_3 маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, з метою особистого вживання, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, придбав кристалічну речовину білого кольору, яка згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-25/7053- НЗПРАП від 31 березня 2025 року є психотропною речовиною, обіг якої заборонено РVР. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , зберігаючи вказану речовину при собі, переніс її до місця мешкання, а саме до приміщення кв. АДРЕСА_3 , де поклав її на столі у приміщенні кімнати.

Так, 27 березня 2025 року приблизно о 18 годині 25 хвилину в ході проведення санкціонованого обшуку приміщення квартири АДРЕСА_3 , в присутності понятих, у приміщенні кімнати на столі було виявлено та вилучено кристалічну речовину білого кольору, яка згідно з висновком судового Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-25/7053-НЗПРАП від 31 березня 2025 року є психотропною речовиною, обіг якої заборонено - РVР, масами 0,2810г та 0,0732г якого в перерахунку на основу (загальною масою 0,3542г в перерахунку на основу), яку ОСОБА_3 зберігав без мети збуту.

Крім того, ОСОБА_3 , при невстановлених обставинах, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав: патрони у кількості 45 одиниць, які, з метою подальшого незаконного зберігання, взяв із собою. Після цього, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел направлений на носіння та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, незаконно зберігаючи вищезазначені предмети при собі, переніс їх до свого місця мешкання, а саме до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де зберігав їх на поличці шафи у приміщенні кімнати зазначеного будинку.

В подальшому 27 березня 2025 року приблизно о 18 годині 30 хвилин співробітниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою АДРЕСА_4 співробітниками поліції, у присутності понятих та ОСОБА_3 , у приміщенні будинку у кімнаті у шафі на поличці було виявлено і вилучено предмети, схожі на патрони у кількості 45 одиниці, які згідно з висновком судової експертизи Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-25/7059-БЛ від 31.03.2025 є боєприпасами до нарізної вогнепальної стрілецької зброї, а саме спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6мм (.22 1r), виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби, які ОСОБА_3 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях при обставинах викладених в обвинувальному акті визнав повністю, розкаявся, вказав що засуджує свою поведінку та більше такого робити не буде. Просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого є логічним та послідовними узгоджуються з обставинами викладеними в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням постанов про визнання речовими доказами, витрат на проведення експертизи, матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого та досудової доповіді.

При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст обставин провадження і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов до висновку, що вина у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 317 КК України, як організація місця для незаконного вживання психотропних речовин, за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне носіння, зберігання та придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до статті 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 відносяться до проступку, нетяжкого та тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_3 вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає разом з матір`ю, працює.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливості балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи те, що обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю, пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро розкаявся, раніше не судимий, дані про його особу, спосіб життя, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, досудову доповідь, де орган пробації вказав на можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

В даному кримінальному провадженні було проведено судово хімічну експертизу Запорізьким НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108- 25/7053-НЗПРАП від 31.03.2025 вартість якої становить 3183 гривні 60 копійок та судову експертизу зброї Запорізьким НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-25/7059-БЛ від 31.03.2025 вартість якої становить 2387 гривень 70 копійок.

Суд, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В матеріалах кримінального провадження є документальне підтвердження, що процесуальні витрати на проведення експертизи становлять 5571,30 грн.

Відповідно до ст. 374 ч.4 п.2 КПК України у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Так, підлягають стягненню з обвинуваченого витрати на проведення експертизи в розмірі 5571,30 грн. в дохід держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395, 532, 615 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 317 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеженням волі на строк 1 (один) рік,

за ч. 1 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; роботи.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта (судово хімічна експертиза проведена Запорізьким НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108- 25/7053-НЗПРАП від 31.03.2025 вартість якої становить 3183 гривні 60 копійок та судова експертиза зброї проведена Запорізьким НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-25/7059-БЛ від 31.03.2025 вартість якої становить 2387 гривень 70 копійок) в сумі 5571,30 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- два фрагменти полімерних пляшок, два зіп-пакети із речовиною рослинного походження та паперовий згорток (сувенірна купюра) із речовиною рослинного походження, зіп-пакет з паперовим згортком із речовиною, два предмети схожі на пристрій для куріння, два предмети схожі на пристрої для куріння, один зіп-пакет із фрагментом газети із речовиною, зіп-пакет із залишками невідомої речовини, два скляні флакони, шприц, предмети схожі на патрони у кількості 45 одиниць вилучені 27.03.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , за місцем мешкання ОСОБА_3 , які визнані речовими доказами відповідно до постанови слідчого від 28.03.2025 року та передані до камеру схову речових доказів (квитанція № 67, квитанція № 1185) знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1