Справа № 556/1600/18 Провадження №11-кп/802/314/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Даною ухвалою суду задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 .

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000274 від 09 червня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - закрито на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що оскільки направлення обвинувального акту до суду відбулось поза межами строку досудового розслідування, то це є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Не погодившись із такою ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій вказує на її незаконність. Зазначає, що місцевим судом не враховано, що закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, крім випадку повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, є підставою для закриття кримінального провадження. Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, який відповідно є тяжким. Такий злочин законодавець відніс до розділу КК України під назвою «Кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення». Суд першої інстанції належним чином не врахував правовий висновок, викладений в постанові ОПККСВС від 13.02.2023 у справі №932/8842/20, згідно з яким: 1) викладене у п.10 ч.1 ст.284 КПК поняття «злочину проти життя та здоров`я особи» охоплює не тільки злочини, передбачені в розділі II Особливої частини КК, а також включає й інші склади злочинів, у яких додатковим об`єктом посягання є життя та здоров`я особи; 2) при вирішенні питання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК необхідно виходити з інкримінованих фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та враховувати, з огляду на положення ст.12 КК України, тяжкість відповідного злочину, об`єктом посягання (основним або додатковим) якого є життя та здоров`я особи; 3) якщо з огляду на приписи ст.12 КК України та санкцію відповідної кримінально-правової норми злочин із додатковим об`єктом посягання у виді життя та здоров`я особи є тяжким чи особливо тяжким, то він для застосування положень п.10 ч.1 ст.284 КПК охоплюється поняттям «тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи». Тому, прокурор вважає, що в даному випадку об`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , є встановлений з метою захисту здоров`я населення порядок обігу наркотичних засобів або психотропних речовин, то його слід віднести до злочину проти здоров`я особи. Враховуючи таке, прокурор переконаний, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 взагалі не може бути закрите на підставі п.10. ч.1 ст.284 КПК України.

Посилаючись на вищевикладене, прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Разом з тим, 26.03.2025 року на адресу Волинського апеляційного суду від захисника ОСОБА_8 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора в яких останній звертає увагу суду на те, що оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а апеляційна скарга прокурора необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть ухвали та доводи апеляційної скарги, заслухавши прокурора, яка апеляцію підтримала з мотивів наведених у ній та просила задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які скаргу заперечили та просили залишити без задоволення, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

У відповідності до положень ст.2 КПК одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст.8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, розглянув кримінальне провадження повно та дійшов правильного висновку про можливість закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки направлення обвинувального акту до суду відбулось поза межами строку досудового розслідування виходячи з такого.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

У частині 1 ст.219 КПК України визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановлення процесуального рішення постанови про закриття кримінального провадження або фактичним направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання.

Досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом або клопотанням про застосування заходів медичного характеру, має три ключові стадії: початок визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особам відповідно до ст.290 КПК України; закінчення фіксується направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування заходів медичного характеру.

Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є саме його закінчення як це передбачено у ст.219 КПК України. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.02.2021 (справа №344/6630/17).

Згідно із ч.5 ст.219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч.4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

Згідно із ч.5 ст.294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

За правилами п.10 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Як вбачається із встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження, 09 червня 2018 року внесено відомості до ЄРДР №0000274 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

14 липня 2018 року внесено відомості до ЄРДР №00000142 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Постановою прокурора Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області від 14 липня 2018 року ОСОБА_9 матеріали кримінального провадження №0000274 від 09 червня 2018 року та матеріали кримінального провадження №00000142 від 14 липня 2018 року об`єднано в одне провадження за №0000274.

14 липня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.2 ст.307 КК України в рамках об`єднаного кримінального провадження №0000274 від 09 червня 2018 року.

10 вересня 2018 року постановою виконуючого обов`язки керівника Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_10 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000274 до трьох місяців, а саме до 14 жовтня 2018 року.

05 жовтня 2018 року прокурором Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_9 надано доручення слідчому повідомити ОСОБА_7 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

В матеріалах кримінального провадження наявні повідомлення від 05 жовтня 2018 року слідчого ОСОБА_11 про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000274 та надання доступу до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 та його захисникам ОСОБА_8 та ОСОБА_12 .

Також в матеріалах кримінального провадження містяться повідомлення від 08 жовтня 2018 року слідчого ОСОБА_11 про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000274 та надання доступу до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 та його захисникам ОСОБА_8 та ОСОБА_12 .

Водночас, матеріали кримінального провадження, як правильно встановлено місцевим судом не містять даних щодо належного здійснення слідчим цієї процесуальної дії, а саме направлення повідомлення ні 05 жовтня 2018 року, ні 08 жовтня 2018 року про завершення досудового розслідування підозрюваному та його захисникам, оскільки в матеріалах провадження відсутні письмові розписки, підтвердження надсилання Укрпоштою чи іншим видом поштового зв`язку, електронною поштою чи факсимільним зв`язкам, телефонограмою чи текстовим повідомленням.

Більше того, рапорт старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 08 жовтня 2018 року у якому він зазначає яким чином здійснювалося повідомлення ОСОБА_13 та його захисників про завершення досудового розслідування не є доказом, в розумінні ст. 84 КПК України.

Окрім того, в листі заступника начальника-начальника слідчого відділення Вараського районного відділу поліції відділення поліції №1 Головного управління Національної поліції в Рівненській області №7389-24 від 18 грудня 2024 року зазначено, що підтверджуючі дані про скерування слідчим стороні захисту повідомлень про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000274 відсутні. Вся вихідна кореспонденція до 2022 року з початку введення в Україні воєнного стану була знищена актом №1644 від 25 лютого 2022 року.

Згідно з протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_12 ознайомилися з матеріалами кримінального провадження у період часу з 14 год. 00 хв. до 15 год. 25 хв. 13 жовтня 2018 року, що підтверджується їхніми підписами на протоколах.

Докази належного вручення чи направлення стороні захисту повідомлення про завершення досудового розслідування, яке стає початковим моментом відліку для зупинення строку досудового розслідування за правилами ч.5 ст.219 КПК України відсутні. Фактичне ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження відбулося 13 жовтня 2018 року і цей день не включається у строк досудового розслідування.

Відтак, 15 жовтня 2018 року є кінцевим днем строку досудового розслідування.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 складено і затверджено 13 жовтня 2018 року, 17 жовтня 2018 року обвинувальний акт вручено ОСОБА_7 .

З обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000274 прокурор звернувся до суду 18 жовтня 2018 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду, тобто поза межами строку досудового розслідування, передбаченого ст.219 КПК України.

Оскільки обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, про що вказує ч.4 ст.110 КПК України, тому апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, надійшов до суду 18 жовтня 2018 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, передбаченими ст. 219 КПК України, у зв`язку із чим, колегія суддів вважає обґрунтованою та відповідною нормам КПК України та обставинам кримінального провадження ухвалу суду першої інстанції щодо закриття кримінального провадження №0000274 відносно ОСОБА_7 , за ч.2 ст. 307 КК України на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Що стосується доводів прокурора про те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, додатковим об`єктом якого є життя та здоров`я особи, що не дає підстави для закриття кримінального провадження внаслідок закінчення строків досудового розслідування, то вони є безпідставними, з огляду на таке.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Викладене у п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України поняття «злочину проти життя та здоров`я особи» охоплює не тільки злочини, передбачені в розділі II Особливої частини КК України, а також включає й інші склади злочинів, у яких додатковим об`єктом посягання є життя та здоров`я особи. У той же час, ця особа має бути конкретно визначена, тобто, саме її життю або здоров`ю має бути заподіяна шкода. Гіпотетичне заподіяння шкоди невизначеному колу осіб не може вважатися таким, що підпадає під визначення додатково об`єкта в контексті наведеної норми процесуального закону.

Така позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 лютого 2023 року у справі № 932/8842/20, а також в інших судових рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема у постанові від 06 червня 2023 року (провадження № 51-1056 км 22) та інших.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 14 липня 2018 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України в рамках об`єднаного кримінального провадження №0000274 від 09 червня 2018 року. Згідно інкримінованих фактичних обставин, дії ОСОБА_7 порушували правовий режим обігу наркотичних засобів. Йому інкримінувалося незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, обіг якого заборонено, вчиненого повторно. Ці дії не були направлені на конкретну особу та не спричинили наслідки у виді заподіяння шкоди життю та здоров`ю особи. Тобто, у даному випадку додатковий об`єкт посягання, який підходить під поняття «злочину проти життя та здоров`я особи» у розумінні п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України відсутній.

Таким чином, посилання прокурора на те, що місцевим судом не було враховано правового висновку ОПККСВУ, викладеного у судовому рішенні з приводу неможливості закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, є неспроможними.

Апеляційний судом не було встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, як про це вказує прокурор.

Таким чином, вищенаведені та усі інші апеляційні доводи прокурора щодо незаконності судового рішення, колегія суддів вважає голослівними і до уваги не приймає, оскільки вони жодним чином не спростовують висновків місцевого суду і не дають жодних підстав для скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду.

Оскаржувана ухвала суду є цілком обґрунтованою, законною та вмотивованою в розумінні ст.370 КПК України, а тому підстав для її скасування з мотивів наведених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Отже, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, Волинський апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2025 року, якою кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000274 від 09 червня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - закрито на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді