справа № 361/4944/25
провадження № 1-кс/361/923/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000878 від 04.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Бровари Київської області, українцю, громадянину України, офіційно не одруженому, не маючому на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованому, зареєстрованому та такому, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого, погоджене прокурором, про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2

ст. 146 КК України.

У клопотанні слідчий посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 є невиконання ним обов`язку цілодобово не залишати місце свого проживання 07.05.2025, 08.05.2025, 09.05.2025, 12.05.2025 та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість останнього ухилятися від органу досудового розслідування, суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні. У зв`язку з чим у клопотанні слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив залишити обраний запобіжний захід. Зазначив, що захисника він не потребує. Пояснив, що порушував обов`язки покладені судом при обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки повинен був працювати щоб утримувати себе.

Заслухавши прокурора та підозрюваного, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, суд констатує таке.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, які перелічені в цій статті.

Згідно з частинами 1 та 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дотримуючись приписів ст. 194 КПК України слідчий суддя аналізує зазначені вище обставини. Зокрема, щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 в інкримінованому правопорушенні суд зазначає таке.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 травня 2025 року приблизно о 10 год. 50 хв. ОСОБА_4 перебував за адресою: Київська обл., Броварський район, с. Княжичі, на перехресті вулиць Слави та Соборності, неподалік магазину «Каштан» разом із наглядно знайомим ОСОБА_6 , де між ними стався конфлікт. У подальшому в ході раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення злочину, а саме незаконного позбавлення волі наглядно знайомого ОСОБА_6 . Надалі ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки з метою залякування потерпілого, щоб викликати у нього почуття страху, пригніченості, приниження, зламання його фізичного та морального опору, схопив своєю правою рукою за задню частину шиї потерпілого та наніс правою рукою удар в область правої щоки ОСОБА_6 . Надалі ОСОБА_4 завдав ідентичного удару своєю правою рукою по лівій щоці потерпілого. ОСОБА_6 намагався втекти з місця, але ОСОБА_4 схопив потерпілого за одяг та наніс ще близько 8-ми ударів долонями обох рук по обличчю потерпілого. В подальшому ОСОБА_4 різким рухом схопив ОСОБА_6 за одяг та, застосовуючи силу, продовжуючи вчиняти протиправні дії, спрямовані на незаконне позбавлення волі ОСОБА_6 , повів в бік автомобіля марки «KIA» моделі «MAGENTIS», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 . Підійшовши до зазначеного автомобіля, ОСОБА_4 відчинив багажне відділення та, застосовуючи фізичну силу власних рук, примусово, проти волі ОСОБА_6 , затягнув останнього до багажного відділення автомобіля, при цьому потерпілий чинив супротив та намагався вирватись. Перебуваючи в багажному відділенні автомобіля, ОСОБА_6 почав здійснювати активні дії, спрямовані на своє визволення, а саме почав відчиняти двері багажного відділення та телефонувати з власного мобільного телефону на лінію «102». Під час руху ОСОБА_4 зупинявся за зачиняв двері багажного відділення власного автомобіля. Після чого ОСОБА_4 , продовжив рух в бік м. Київ, тим самим продовжуючи незаконно утримувати проти волі потерпілого, без надання медичної допомоги, до моменту зупинки транспортного засобу працівниками поліції за адресою: м. Київ, проспект Броварський, 3-Б.

04 травня 2025 року відомості про вчинення ОСОБА_4 злочину внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000878 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КПК України.

04 травня 2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів, у тому числі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Отже, суд повинен оцінити чи існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що станом на дату розгляду клопотання про зміну щодо підозрюваного запобіжного заходу, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такий висновок слідчого судді підтверджується доказами наявними в матеріалах кримінального провадження у їх сукупності. Ці докази є вагомими та об`єктивно пов`язують підозрюваного з інкримінованим злочином, тому слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Стосовно наявності ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вказує таке.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною ч 2 ст. 146 КК України. Санкція цієї норми КК України встановлює покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, тобто цей злочин є нетяжким згідно з ч. 4 ст. 12 КК України. Разом з тим, суд вважає вид покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та імовірність його реального відбування є вагомими факторами, які свідчать про потенційний ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду.

Проте, ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Слідчий суддя вважає, що у підозрюваного відсутні стійкі соціальні зв`язки, які могли б стримати його від переховування від слідства. З огляду на такі обставини та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, суд оцінює ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, як цілком вірогідний.

Щодо наявності ризику передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні суд зауважує таке.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст.23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на основі показань, які суд безпосередньо досліджував під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Підозрюваний обізнаний з даними осіб, які є потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні. Відтак, існує значний ризик, що перебуваючи на волі, підозрюваний зможе безперешкодно психологічно або фізично впливати на цих осіб з метою щоб ці особи змінили показання надані на стадії досудового розслідування або відмовились їх надавати суду. Отже, слідчий суддя дійшов висновку щодо існування ризика, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

06.05.2025 ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 07.05.2025, 08.05.2025, 09.05.2025 та 12.05.2025 залишав місце свого проживання без поважних причин та без дозволу слідчого, прокурора та суду, не виконуючи обов`язок покладений на нього ухвалою суду про обрання запобіжного заходу. Ці обставини підозрюваний підтвердив. Прокурор також зазначив, що для доставлення ОСОБА_4 вживалися оперативні заходи, оскільки останній намагався переховуватись від слідства. Отже, обраний підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечив належної процесуальної поведінки підозрюваного і не здатен запобігти ризикам наведеним судом вище, зокрема переховуванню підозрюваного від слідства та суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з п. 3. ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи конкретні обставини справи, обґрунтовану підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, віднесено до категорії нетяжких, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, спробу його переховування від слідства та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слідчий суддя дійшов висновку про необхідність заміни запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 04.07.2025 включно, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177,183, 193, 194, 309,369,372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 04.07.2025 включно .

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити родичів ОСОБА_4 про взяття його під варту.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала підлягає негайному виконанню і може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 15 год. 00 хв. 23 травня 2025 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1