Справа №939/899/22 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4194/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

20 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 01 травня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 29.06.2025 включно, з визначенням застави у розмірі 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, з покладенням відповідних обов`язків.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зазначив, що обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, призначити йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного браслету, визначити заставу відповідно до його майнового стану.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ризики з бігом часу зменшуються, оскільки кримінальне провадження щодо нього триває понад три роки, тривале тримання його під вартою в неналежних умовах перетворилось у виконання покарання, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував стан його здоров`я, який погіршується в умовах тримання під вартою без відповідного лікування, на утриманні має 2 неповнолітніх дітей та матір з інвалідністю 1 групи, а також суд призначив йому явно завищену суму застави, яка не відповідає його майновому стану.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін кримінального провадження про розгляд апеляційної скарги за їх участі, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

На переконання колегії суддів, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог Кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002511 від 13.11.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 1 травня 2025 року продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів до 29 червня 2025 року включно, із визначенням застави у розмірі 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, з покладенням відповідних обов`язків.

Розглянувши заявлене в межах провадження клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився із доводами останнього та дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

З висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою погоджується і колегія суддів, оскільки прокурор в суді довів існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дослідив та належним чином оцінив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими, а тому враховуючи положення п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави щодо нього за загальним правилом визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд виходив з обґрунтованості обвинувачення, наявності підтверджених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, наявності ризиків неправомірної поведінки, а також врахував положення ст. 178 та ст. 194 КПК України.

Колегія суддів вважає висновки суду щодо встановлення розміру застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб обґрунтованими. З урахуванням міри покарання, яка може бути застосована до обвинуваченого в разі доведеності вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у сумі 908400 гривень відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який обвинувачений та/або заставодавець боялисяб втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений не наводить доводів на спростування висновків суду про продовження існування зазначених в ухвалі ризиків та наявності підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апелянта про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, двох неповнолітніх дітей, матір з інвалідністю, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити останньому запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки такий не гарантуватиме запобігання встановленим ризикам.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що посилання апелянта про незадовільний стан здоров`я є безпідставними, оскільки не встановлено медичних протипоказань для продовження застосування до ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу.Зокрема, жодних підтвердних документів щодо погіршення стану здоров`я чи відсутності належного медичного обслуговування в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченим не надано.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких обвинувачений просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на необхідності дотримання судом першої інстанції розумних строків судового розгляду вказаного кримінального провадження, відповідно до ст. 28 КПК України, беручи до уваги тривале перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 01 травня 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя