Справа № 461/3407/25
Провадження № 1-кс/461/2820/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2025 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисниці ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшої слідчої в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_6 , погодженого виконувачем обов`язків прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000739 від 16.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дубівці, Галицького району, Івано - Франківської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаює за адресою: АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідча звернулася до суду зі вказаним клопотанням, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави - 164 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496592,00 грн, та, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 місяці.

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000739 від 16.07.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

01.05.2025 о 12.05 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, складено 02.05.2025 та цього ж дня вручено ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дубівці, Галицького району, Івано - Франківської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаює за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за наступних обставин.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні із 05.30 год. 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку та триває до теперішнього часу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та сприяння його вчиненню порадами і вказівками, діючи з корисливим мотивом, достовірно знаючи, що згідно з вимогами Постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», в умовах воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та усвідомлюючи, що у ОСОБА_7 відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану, розробив план незаконного переправлення останнього через державний кордон України, згідно якого ОСОБА_4 надає ОСОБА_7 поради і вказівки та пояснює механізм незаконного переправлення його через державний кордон України, зустрічається з ОСОБА_7 , безперешкодно перевозить його з м. Львова в готель, отримує від нього грошові кошти в сумі 12000 доларів США, після чого попередньо залучені ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення невстановлені досудовим розслідуванням особи після детального інструктажу переправляють ОСОБА_7 через державний кордон України поза пунктами пропуску.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 24.03.2025 ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 свої послуги щодо організації незаконного переправлення особи через державний кордон України поза пунктом пропуску, що коштуватимуть 12000 доларів США.

Продовжуючи реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України, 12.04.2025 близько 15:00 год в ході телефонної розмови із ОСОБА_7 підтвердив вартість своїх послуг, пояснив, що самостійно приїде за ним до м. Львова, звідки безперешкодно завезе його в м. Івано-Франківськ, та надав поради і вказівки ОСОБА_7 щоб він був легко одягнений в зручний одяг для того, щоб було зручно переплисти річку, та узгодив з ОСОБА_7 , що його незаконне переправлення відбудеться після Пасхальних свят.

17.04.2025 близько 13:20 год ОСОБА_7 уточнив в ОСОБА_4 у якій валюті повинні бути підготовлені грошові кошти, на що ОСОБА_4 відповів, що у доларах США.

28.04.2025 близько 14:30 год в ході телефонної розмови із ОСОБА_7 , ОСОБА_4 гарантував виконання зазначених зобов`язань щодо організації незаконного переправлення через державний кордон, вказуючи зокрема про успішні попередні переправлення інших осіб, надав поради і вказівки ОСОБА_7 щоб останній герметично запакував документи та одягнувся в зручний одяг. Також повідомив, що ОСОБА_7 повинен передати йому грошові кошти в м. Івано-Франківськ, де ОСОБА_4 зобов`язався поселити його в готель, у якому ОСОБА_7 повинен очікувати залучених ОСОБА_4 невстановлених осіб, які вночі доставлять та безпосередньо переправлять його через державний кордон України поза пунктами пропуску.

30.04.2025 близько 14:00 год. ОСОБА_4 при спілкуванні із ОСОБА_7 повторно надав гарантії успішного незаконного переправлення його через державний кордон та домовився із ним про зустріч 01.05.2025 близько 10.00 год. на автовокзалі, що знаходиться по вул. Стрийська, 109 у м. Львові.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 відповідно до попередньої домовленості, 01.05.2025 близько 09:30 год на автомобілі марки «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_1 , прибув до автовокзалу, що по вул. Стрийській, 109 у м. Львові, де ОСОБА_4 сказав ОСОБА_7 сісти в зазначений автомобіль на заднє сидіння, що останній зробив та вони рушили в напрямку м. Івано-Франківськ. В ході особистого спілкування ОСОБА_4 надав додаткові вказівки та поради щодо підготовки до виїзду, дій останнього при перетині ним кордону, оформлення документів після перетину кордону, після чого, 01.05.2025 близько 10:20 год, в с. Нові Стрілища Бібрської громади Львівського району Львівської області, протиправна діяльність ОСОБА_4 була припинена правоохоронними органами.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України та сприянні його вчиненню порадами і вказівками, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 :

- ч. 3 ст. 332 КК України (організація незаконного переправлення особи через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами і вказівками, з корисливих мотивів).

Обставинами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 3 ст. 332, КК України, та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження, а саме:

- матеріалами УМП ГУНП у Львівській області та ПОРВ ГОРВ 7 прикордонного загону;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 24.03.2025, 14.04.2025, 17.04.2025, 28.04.2025 та 01.05.2025;

- протоколом затримання особи ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину від 01.05.2025;

- протоколом обшуку від 01.05.2025 (автомобіля марки «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_1 , що було при парковане на дорозі в с. с. Нові Стрілища Бібрської громади Львівського району Львівської області та яким користується ОСОБА_4 );

- матеріалами НСРД;

- речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження №0000739.

Отримані на цьому етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб передбачений КПК України і вказують на причетність ОСОБА_4 до вчинення зазначеного злочину.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється,

А тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність обрання до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ураховуючи характер вчиненого підозрюваним злочину та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що підозрюваний може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами, зокрема шляхом підкупу, впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_4 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України;

- підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжке кримінальне правопорушення (злочин), за який законом передбачено покарання: у вигляді позбавлення волі на строк від семи від дев`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, тож тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Не можливе і застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть зі застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе унеможливити вчинення останнім кримінальних правопорушень (злочинів). Викладене вище унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, при визначені суми застави відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно врахувати, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відноситься до категорії тяжкого злочину, вчиненого умисно та з корисливих мотивів, пов`язане з бажанням отримати грошову винагороду в сумі 12000 доларів США (еквівалент 497 640 грн), а також врахувати відпрацювання слідством інших епізодів злочинної діяльності останнього, пов`язаних з незаконним перетином осіб через державний кордон та одержанням матеріальної вигоди за вчинення таких дій.

У цьому кримінальному провадженні наявність виключності випадку, обумовлена тим, що, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 набуло значного суспільного резонансу, оскільки відноситься до категорії тяжкого злочину, вчиненого умисно та з корисливих мотивів, та пов`язано із незаконним переправлення осіб призовного віку чоловічої статі у період дії воєнного стану під час загальної мобілізації через державний кордон за межі України.

Також, необхідно врахувати матеріальний стан ОСОБА_4 , бажання отримати ним грошову винагороду у загальній сумі 12000 доларів США (еквівалент 497 640 грн) та те, що перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_8 підозрюваний користується транспортними засобами «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_1 та марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_2 які перебувають у власності ОСОБА_8 , вартість яких становить близько 80 000 доларів США (еквівалент 3 327 200 грн).

З огляду на викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього процесуальних обов`язків, із врахуванням положень ч. 5 ст. 182 КПК України, йому необхідно обрати розмір застави, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та визначити заставу 164 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 592 гривень, що зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

За таких обставин, на думку органу досудового розслідування розмір застави ОСОБА_4 , з урахуванням виключності випадку, необхідно встановити у розмірі не менше 164 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду, зокрема незаконно виїхати за межі державного кордону України.

Ураховуючи викладене вище, в органу досудового розслідування є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , тому останньому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що зумовлено виконанням передбаченого ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження, для виконання якого орган досудового розслідування звертається із клопотанням до слідчого судді.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання за вищевказаними підставами та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисниця ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили проти клопотання, вважають підозру ОСОБА_4 в інкримінованому йому правопорушенні необґрунтованою. Також вважають, що прокурор та слідча не довели наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просять обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді застави.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників провадження, слідча суддя приходить до такого висновку.

Слідча суддя встановила, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000739 від 16.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

01.05.2025 о 12.05 год. ОСОБА_4 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

01.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Мотиви і оцінка слідчої судді щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідча суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, вказаного у клопотанні, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- матеріалами УМП ГУНП у Львівській області та ПОРВ ГОРВ 7 прикордонного загону;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 24.03.2025, 14.04.2025, 17.04.2025, 28.04.2025 та 01.05.2025;

- протоколом затримання особи ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину від 01.05.2025;

- протоколом обшуку від 01.05.2025 (автомобіля марки «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_1 , що було при парковане на дорозі в с. с. Нові Стрілища Бібрської громади Львівського району Львівської області та яким користується ОСОБА_4 );

- матеріалами НСРД;

- речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження №0000739.

Сторона обвинувачення дотримала вимогу розумної підозри, оскільки наявні на теперішній час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 зі вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності у діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оцінюючи особу підозрюваного, слідча суддя приходить до переконання у наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема:

1) ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин, який інкримінують ОСОБА_4 , є тяжким, у разі доведення вини ОСОБА_4 може бути призначено покарання у вигляді: за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - позбавлення волі на строк від семи від дев`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення більш м`яких покарань, та останній, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Разом з цим, ОСОБА_4 , будучи обізнаним методами виїзду за кордон, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України.

2) ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), обґрунтовується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування (не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінального правопорушення, перевіряється можлива причетність інших осіб до незаконного переправлення інших осіб призовного віку через державний кордон за межі України).

Ураховуючи вищевикладене, у випадку обрання стосовно ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, останній достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати, не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останньому допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування.

3) ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілих, свідків цьому ж кримінальному провадженні) виражається у тому, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу, у тому числі ОСОБА_7 та інших шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства, з метою зміни або відмови їх від показів.

Відтак, обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, призведе до забезпечення, конспірації злочинної діяльності шляхом надання порад та вказівок стосовно завуальованого спілкування в телефонних розмовах з використанням маршрутизаторів (інтернет роутерів) та месенджерів на базі соціальних мереж, які неможливо відслідкувати гласними засобами контролю.

4) зухвалість вищевказаного кримінального правопорушення свідчить про відсутність у підозрюваного будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_4 , розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, обставини вчинення якого на даний час встановлюються органом досудового розслідування, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином), зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

5) ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється), полягає у тому, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності, а також продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється. Ураховуючи те, що зазначений вище злочин вчинявся ОСОБА_4 з корисливих мотивів, метою яких було неправомірне одержання грошових коштів з метою досягнення бажаної мети, слід прийти до висновку, що обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, призведе до вчинення останнім інших кримінальних правопорушень, пов`язаних із організацією незаконного перетину осіб через державний кордон з метою одержання від останніх грошової винагороди за вчинення таких дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу, відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрюваний, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , обставини вчинення злочину та його наслідки, суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідча у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідча суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого є обґрунтованим, прокурор у судовому засіданні довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, та наявність яких встановлена у судовому засіданні.

Таким чином, слідча суддя дійшла до висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення у частині застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо розміру застави.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Вирішуючи питання про визначення розміру застави, слідча суддя виходить з того, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У клопотанні орган досудового розслідування прийшов до висновку, що розмір застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього, є 164 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496592 грн.

За таких обставин, на думку органу досудового розслідування, такий розмір застави, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, та є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, запобігання ризикам та не порушує права підозрюваного.

Європейський суд з прав людини вважає, що розмір застави має оцінюватись, з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі» («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta) від 22.05.2018, заява № 54335/14, § 70; «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, заява № 12050/04, § 78).

Водночас, обвинувачений, якого судові органи готові відпустити під заставу, повинен надати вірну інформацію, яку за необхідності можливо перевірити, щодо суми застави, яка може бути призначена (рішення у справах «Іванчук проти Польщі» (Ivanchuk v. Poland) від 15 листопада 2001 року, заява № 25196/94, § 66; «Тошев проти Болгарії» (Toshev v. Bulgaria) від 10 серпня 2006 року, заява № 56308/00, § 68).

Виходячи зі встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, слідча суддя переконана, що розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки. З іншого боку, розмір застави не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов застави, це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке перетворилося б на безальтернативне.

Слідча суддя переконана, що застава застосовується не з метою забезпечити відшкодування шкоди, а, зокрема, задля належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Визначаючи розмір застави, слідча суддя приймає до уваги доводи захисника про те, що вказаний у клопотанні розмір застави є необґрунтованим та непомірним для підозрюваного. Враховуючи тяжкість злочину, його суспільну небезпечність та наслідки, особу підозрюваного, матеріальний стан підозрюваного, а також те, що підозрюваний є раніше не судимим,обставини вчинення злочину, слідча суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Цей розмір застави слідча суддя вважає достатнім та таким, що забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

За наведених вище обставин, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

При цьому, слідча суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177,178, 182, 183 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

1.Клопотання задовольнити частково.

2. Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19», строком на 60 діб, тобто до 29 червня 2025 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок.

3. У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком на 2 місяці, тобто до 02 липня 2025 року включно, обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі селища Вовчинець, Івано - Франківського району, Івано - Франківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні №0000739;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 05.05.2025 о 09:00 год.

Слідча суддя ОСОБА_9