Справа № 202/8932/24
Провадження № 1-кп/202/785/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпра кримінальне провадження №0002075, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 червня 2024 року у відношенні,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Варварівка Юр`ївського району, Дніпропетрвської області, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ

12.06.2024 о 21:44 годин, водій ОСОБА_5 керуючи технічно справним автомобілем «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на правах власності, рухався в Індустріальному районі м. Дніпро по провулку Вільному збоку проспекту Миру в напрямку б. № 3, розташованого на провулку Вільному м. Дніпро.

Під час руху ОСОБА_5 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, а саме п. 10.1 Правил дорожнього руху України, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямком свого руху ліворуч, виконуючи при цьому маневр повороту ліворуч, в дворовий проїзд, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , яка перетинала справа наліво напрямок його руху, внаслідок чого, в районі буд. № 3 розташованого в м. Дніпро на провулку Вільному, скоїв на неї наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої верхньої кінцівки: садна на задній поверхні лівого ліктьового суглоба з переходом у верхню третину передпліччя, закритого перелому лівого променевої кістки в типовому місці зі зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995p. №6 - термін зрощення кісткової тканини понад 21-добу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву, матеріальні та моральні збитки потерпілому виплатив.

Захисник ОСОБА_4 , що діє в інтересах обвинуваченого підтримала позицію свого підзахисного, та не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинувачених.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_5 , та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Так, згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, при призначенні покарання з іспитовим строком необхідно враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на встановлені під час судового розгляду дані про особу обвинуваченого та тяжкість і обставини скоєного злочину, які не оспорюються сторонами справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, необхідного для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів з урахуванням індивідуалізації покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

При визначенні ОСОБА_5 виду та розміру покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є нетяжким неумисним злочином; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимим, злочин вчинив вперше, має зареєстроване місце проживання, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, матеріальну та моральну шкоду виплатив, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у виді обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами, при цьому судом визнається можливим застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від реального відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, бо саме така міра покарання буде необхідною й достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні підлягають вирішенню в порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави кошти, пов`язані з витратами на проведення судової автотехнічної експертизи СЕ-19/104-24/26210-ІТ від 26.06.2024 року, у розмірі 3 029,12 грн.

Арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2024 року на автомобіль «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 котрий належить ОСОБА_5 скасувати.

Автомобіль «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на спеціальному майданчику ГУНП в Дніпропетровській області повернути власнику - ОСОБА_5 .

Речовий доказ в рамках даного кримінального провадження, а саме CD-R диск, який знаходиться в матеріалах справи залишити в матеріалах справи.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1