ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/13866/25

Провадження № 1-кп/522/2839/25

27.08.2025 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні за ЄРДР № 0000050 від 13.06.2025, відносно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рязань РФ, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, з корисливих мотивів, які полягали у отриманні останнім грошової винагороди у розмірі 5 000 гривень за суб?єкт господарської діяльності зареєстрований на його ім?я, маючи єдиний умисел, спрямований на внесення в документи, як відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, посягаючи на встановлений законодавством України порядок здійснення підприємницької діяльності та державної реєстрації суб?єктів підприємницької діяльності, у серпні 2023 року, точну дату та час встановити не вдалося за можливе, вніс в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації відомостей про юридичну особу завідомо неправдиві відомості щодо юридичної адреси та інших відомостей, які у подальшому з завідомо неправдивими відомостями щодо юридичної адреси та іншими відомостями подав для проведення державної реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Інтернейшинал Трейд» ().

Так, статтею 42 Конституції України гарантовано право кожного громадянина на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України (далі - ГКУ) підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб?єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 55 ГКУ суб?єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу У країни, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 56 ГКУ суб?єкт господарювання - господарська організація, яка може бути утворена за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і фізичних осіб шляхом заснування нової господарської організації, злиття, приєднання, виділу, поділу, перетворення діючої (діючих) господарської організації (господарських організацій) з додержанням вимог законодавства.

Згідно із ст. ст. 57, 58 ГКУ установчими документами суб?єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб?єкта господарювання. В установчих документах повинні бути зазначені найменування суб?єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом.

Суб?єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Статтею 65 ГКУ визначено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ГКУ управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Згідно змісту ст. 4 Закону України «Про Господарські товариства» відомості про місцезнаходження товариства мають міститись в установчих документах.

Пунктами 4 і 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (далі - Закон), який був чинний на момент правопорушення, визначено, що державна реєстрація юридичних осіб, офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Реєстраційна справа - сукупність документів у паперовій та/або електронній формі, що подавалися для проведення реєстраційних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі. У паперовій формі документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону документи, що подаються для державної реєстрації, повинні відповідати таким вимогам:

1)документи мають бути викладені державною мовою та додатково, за бажанням заявника, - іншою мовою (крім заяви про державну реєстрацію);

2)текст документів має бути написаний розбірливо (машинодруком або від руки друкованими літерами);

3) документи не повинні містити підчищення або дописки, закреслені слова та інші виправлення, не обумовлені в них, орфографічні та арифметичні помилки, заповнюватися олівцем, а також містити пошкодження, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст;

4) документи в електронній формі мають бути оформлені згідно з вимогами, визначеними законодавством;

5) заява про державну реєстрацію підписується заявником. У разі подання заяви про державну реєстрацію поштовим відправленням справжність підпису заявника повинна бути нотаріально засвідчена;

6)рішення уповноваженого органу управління юридичної особи повинно бути оформлено з дотриманням вимог, становлених законом, та відповідати законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону для державної реєстрації створення юридичної особи (у тому числі в результаті виділу, злиття, перетворення, поділу), крім створення державного органу, органу місцевого самоврядування, подаються, у тому числі, такі документи:

1)заява про державну реєстрацію створення юридичної особи;

2-1) засновників, а у випадках, примірник оригіналу (нотаріально засвідчену копію) рішення засновників, а у випадках, передбачених законом, - рішення відповідного державного органу, про створення юридичної особи;

5) установчий документ юридичної особи - у разі створення

юридичної особи на підставі власного установчого документа;

9) документ про сплату адміністративного збору - у випадках,

передбачених статтею 36 цього Закону.

Згідно із ч. 4 ст. 17 Закону для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи подаються такі документи: заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі; примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру, крім внесення змін до інформації про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) юридичної особи, у тому числі кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) її засновника, якщо засновник - юридична особа, про місцезнаходження та про здійснення зв`язку з юридичною особою; документ про сплату адміністративного збору - у випадках, передбачених статтею 36 цього Закону; установчий документ юридичної особи в новій редакції - у разі внесення змін, що містяться в установчому документі; примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про вихід із складу засновників (учасників) та/або заява фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників), справжність підпису на якій нотаріально засвідчена, та/або договору, іншого документа про перехід чи передачу частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи.

Відповідно до положень статті 35 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», засновники (учасники) юридичної особи несуть відповідальність за відповідність установчих документів законодавству; особи, винні у внесенні до установчих документів або інших документів, що подаються для державної реєстрації, завідомо неправдивих відомостей, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, несуть відповідальність, встановлену законом.

Згідно з підпунктом 10 пункту 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі серед інших містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України визначено, що місцезнаходження юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління у обліку.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», державна реєстрація базується на принципі об?єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі.

Однак, ігноруючи вищенаведені законодавчі норми, не маючи реальної мети щодо здійснення фінансово-господарської діяльності, у серпні 2023 року ОСОБА_4 , знаходячись у м. Одеса, більш точне місце, дату та час встановити не надалось можливим, надав згоду на пропозицію невстановленої особи стати засновником і директором ТОВ «Інтернейшинал Трейд» (), достовірно усвідомлюючи при цьому, що здійснювати господарську діяльність, яка передбачена статутом товариства, виконувати функції (обов`язки) засновника та директора

товариства і займатися підприємницькою (господарською) діяльністю, пов?язаною з виробництвом товарів, виконанням робіт та/або наданням послуг, постачання товарів вона не буде, вносити грошові кошти у статутний капітал, орендувати офісні приміщення та знаходитись за юридичною адресою підприємства вона також не буде. У свою чергу невстановлена особа пообіцяла

ОСОБА_4 , що за надані послуги він отримає грошову винагороду у розмірі 5 000 (п?ять тисяч) гривень.

Згідно домовленості між ОСОБА_4 , та невстановленою особою, остання повинна була виготовити проекти документів, які необхідні для державної реєстрації юридичної особи, що містяться в Єдиному державному реєстрі ТОВ «Інтернейшинал Трейд», у свою чергу, ОСОБА_4 , виконуючи свою роль у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, повинен був підписати вищевказані виготовлені невстановленою особою документи з завідомо неправдивими відомостями (таким чином надавши їм статусу документів), з метою їх подальшої подачі державному реєстратору для проведення державної реєстрації юридичної особи.

З цією метою ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер

запропонованих їй дій, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 15-а, точну дату та час встановити не вдалося за можливе, надав невстановленій особі свої особисті документи для фотографування (копіювання), в тому числі: паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Суворовським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області 16.09.2000 та реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

На час надання своїх документів, що містять її персональні дані необхідні для складання реєстраційних і інших документів, ОСОБА_4 , розумів, що він надає їх для внесення неправдивих відомостей в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ «Інтернейшинал Трейд», оскільки фактично директором засновником вказаної юридичної особи він не буде, а фінансово-господарською діяльністю будуть займатися інші особи, офісних приміщень за юридичними адресами він не орендуватиме та не використовуватиме, статутний капітал не формуватиме.

У подальшому, невстановлена особа на виконання попередньої змови з ОСОБА_6 , поєднаної єдиними умислом, у серпні 2023 року, більш точно встановити дату та

час не виявилося за можливе, за невстановлених обставин, у невстановленому місці, виготовила проекти документів з завідомо неправдивими відомостями, які необхідні для державної реєстрації юридичної особи, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань:

- рішення єдиного засновника N?l ТОВ «ІНТЕРНЕЙШИНАЛ ТРЕЙД» від 17.08.2023 року;

- статут ТОВ «ІНТЕРНЕЙШИНАЛ ТРЕЙД» (затвердженого Рішенням єдиного Засновника N?1 ТОВ «ІНТЕРНЕЙШИНАЛ ТРЕЙД») від 17.08.2023 року;

- заяву щодо державної реєстрації юридичної особи (крім громадських формувань та державних органів).

Після цього, 17.08.2023 у денний час доби, більш точний час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою особою, з метою реалізації єдиного злочинного умислу, з невстановленою особою, знаходячись у приміщенні приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 15-а (Приморський район м. Одеси), яка не була обізнана про злочинні наміри останнього, достовірно розуміючи і знаючи, що

попередньо виготовлені у встановленій законом формі проекти реєстраційних та інших документів ТОВ «Інтернейшинал Трейд» містять завідомо неправдиві відомості, особисто підписав їх, надавши їм статусу документів, а саме наступні документи:

- рішення єдиного засновника N?l ТОВ «ІНТЕРНЕЙШИНАЛ ТРЕЙД» від 17.08.2023 року;

-статут TOB «ІНТЕРНЕЙШИНАЛ ТРЕЙД» (затвердженого Рішенням єдиного Засновника N?1 ТОВ «ІНТЕРНЕЙШИНАЛ ТРЕЙД») від 17.08.2023 року;

- заяву щодо державної реєстрації юридичної особи (крім громадських формувань та державних органів).

При цьому ОСОБА_4 , підписуючи та подаючи вказані документи, розумів, що він не формував статутний капітал юридичної особи у сумі 10 000 грн., ТОВ «Інтернейшинал Трейд», що становить 100 % статутного капіталу вказаного товариства, що юридична особа не знаходиться та не буде знаходитись за місцем реєстрації за адресою: м. Одеса, вул. Бугаївська, 37/2, та він не орендував і не буде орендувати будь-яких інших приміщень, (договорів оренди за вказаною та іншими адресами не підписував), що він не буде виконувати функції (обов?язки) засновника та директора, не буде здійснювати господарську діяльність, види якої передбачені статутом ТОВ «Інтернейшинал Трейд», а тому ці відомості, які внесено у реєстраційні документи є завідомо неправдивими.

Одразу, після підписання вищевказаних документів ОСОБА_8 , подав їх приватному нотаріусу ОСОБА_7 , на підставі чого останньою 17.08.2023 проведено державну реєстрацію новоутворених шляхом заснування юридичної особи (проведено реєстраційну дію «Державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи») ТОВ «Інтернейшинал

Трейд» () та внесено вказані дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Державна реєстрація (створення) на підставі підписаних та поданих

ОСОБА_4 , документів ТОВ «Інтернейшинал Трейд» дало змогу невстановленим особам використовувати його у можливій незаконній діяльності.

Разом з тим, ОСОБА_4 , будучи засновником та директором ТОВ «Інтернейшинал Трейд», не здійснював будь-якої фінансово-господарської діяльності, не орендував офісних приміщень за юридичною адресою, не укладав та не виконував господарських договорів із контрагентами, не керував розрахунковими рахунками, не вів бухгалтерський облік, не підписував та не подавав податкову звітність та не здійснював будь-яких інших дій щодо ведення фінансово-господарської діяльності зазначеним підприємством.

Діяння обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 205-1 КК України, як: внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вчинені повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 472 КПК України, 17.06.2025 між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Так, згідно з умовами зазначеної угоди обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати в судовому провадженні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, в обсязі обвинувачення, при цьому сторона обвинувачення і сторона захисту погодили призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 205-1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських обов`язків на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності на строк 3 роки. Крім того, сторони домовились про застосування положень ст. 75 КК України та узгодили звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Обставини, якими керувались сторони при досягненні угоди є пом`якшуючі, відповідно до ст. 66 КК України, покарання обставини: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час розгляду справи у суді свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України за вказаних обставин, визнав повністю та підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та погодився із призначенням узгодженого сторонами покарання.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде застосований в результаті затвердження угоди та наполягав на її затвердженні.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечувала проти затвердження зазначеної угоди.

Вивчивши угоду про визнання винуватості, надані матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, у тому числі щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно зі ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Вирішуючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Діяння обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 205-1 КК України, як: внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вчинені повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, при цьому судом з`ясовано, що останній цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, яка відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що зазначена угода про визнання винуватості в цілому відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим підлягає затвердженню вироком суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні - не пред`являвся.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 376, 394, 468, 469, 473- 475, 392, 394, 395 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 17.06.2025 між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 рік.

Покласти на ОСОБА_4 , відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші часники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1