Справа № 307/331/25
Провадження №1-кс/307/233/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про продовження строку тримання під вартою
17 квітня 2025 року м. Тячів
Старший слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 .
Вказує на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 25 січня 2025 року, близько 20 години, ОСОБА_8 , неповнолітній ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , знаходячись у будинку ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 , де останній і проживає, під час спільного розпивання спиртних напоїв (горілки) між ОСОБА_10 та вказаними особами, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 почали наносити тілесні ушкодження ОСОБА_10 , який від отриманих численних тілесних ушкоджень на місці події втратив свідомість. В подальшому, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою та в групі, діючи умисно, з метою заподіяння смерті людині з особливою жорстокістю, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перенесли ОСОБА_10 в підвальне приміщення будинку, після чого облили його бензином та підпалили, чим спричинили смерть останньому з особливою жорстокістю. Не припиняючи свої протиправні та злочинні дії ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , продовжуючи свої цинічні дії, знаходячись у підвальному приміщенні вищевказаного будинку, тобто у будинку АДРЕСА_2 , з метою приховання вчиненого злочину та намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, перетягли обгоріле тіло ОСОБА_10 в гаражне приміщення, що знаходиться біля вищевказаного будинку, тобто біля будинку АДРЕСА_2 , де користуючись електричною бензопилою та іншими засобами (ножами), які належать ОСОБА_8 , розчленували тіло ОСОБА_10 шляхом відрізання, тобто відділення голови, рук та ніг від тулуба, які в подальшому спакували в окремі дорожні сумки, мішки та пакети, та залишили зберігатись на місці події.
Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюються у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п.п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Окрім цього, 22 січня 2025 року, близько 17 години, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у будинку ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 , де останній проживав разом з ОСОБА_11 , де з метою покарати ОСОБА_11 за те, що вона в грудні 2024 року викликала працівників поліції, які в подальшому запросили ОСОБА_8 в ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс серію ударів по тілу ОСОБА_11 , спричинивши фізичний біль та моральне страждання. В подальшому, 23 січня 2025 року, близько 19 години, ОСОБА_9 за попередньою змовою та в групі з неповнолітнім ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у будинку ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 , де останній проживав разом з ОСОБА_11 , де ОСОБА_9 та ОСОБА_6 з метою покарати ОСОБА_11 за те, що вона в грудні 2024 року викликала працівників поліції, які в подальшому запросили ОСОБА_8 в ІНФОРМАЦІЯ_2 , нанесли серію ударів по тілу ОСОБА_11 , спричинивши фізичний біль та моральне страждання, після чого ОСОБА_9 витягнув з своїх штанів ремінь і змусивши стати ОСОБА_11 на коліна почали душити її, однак порвався ремінь. В подальшому, ОСОБА_9 , взявши електрошуруповерт почав свердлити діру в грудній клітці та в лівій нозі, таким чином спричинив сильну фізичну біль, від якої ОСОБА_11 втратила свідомість. Коли ОСОБА_11 прийшла до свідомості, то ОСОБА_6 та ОСОБА_9 продовжили наносити тілесні ушкодження, при цьому ОСОБА_9 знову взяв в руки шуруповерт, на який намотав волосся голови, після чого його висмикнув та почав примушувати ОСОБА_11 стати на коліна та змусили просити вибачення. В результаті таких протиправних дій потерпілій ОСОБА_11 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді травматичного видалення волосся лівої половини голови, крапкоподібні крововиливи в місцях видалення луковиць волосся, колоті поранення м`яких тканин лівої молочної залози та правого стегна, напівциркулярний, полосовидний поперечно розміщений синець передньо-бокових поверхонь шиї, різані рани в області перших пальців обох кистей рук, синця лівої очної ділянки та масивного підшкірного крововиливу правого плеча та синця задньої поверхні правої половини грудної клітки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричини короткочасний розлад здоров`я.
Таким Чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюються у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України катування, тобто будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчинене з метою покарати її за дії вчинені нею та з метою залякування її, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
У вчиненні зазначених кримінальних правопорушеннях, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з базовою загальною освітою, учень 11-Б класу Тернівського ОЗ ЗСО І-ІІІ ступенів, не одружений, не працюючий, раніше не судимий.
28 січня 2025 року ОСОБА_6 було затримано на підставі та в порядку ст.208 КПК України та відразу повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4, 12 ч.2 ст.115 КК України, яке було погоджене процесуальним керівником прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_12 .
21 лютого 2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України, яке було погоджене процесуальним керівником прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_12
30 січня 2025 року слідчим суддею Тячівського районного суду Закарпатської області відносно підозрюваного ОСОБА_6 обрано виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави.
20 березня 2025 року першим заступником керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_13 строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 28 квітня 2025 року включно.
25 березня 2025 року слідчим суддею Тячівського районного суду Закарпатської області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 продовжено до 28.04.2025 року включно.
Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Просить продовжити строк тримання під вартою неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з викладених у ньому обставин та просять його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 в судовому засіданні просили в задоволенні клопотання відмовити.
Захисник неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю заперечив проти задоволення клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить змінити запобіжний захід на більш м`який.
Вивчивши клопотання, заслухавши учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. "С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Також встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 підозрюється також у вчинені особливо тяжкого злочину, передбаченого п.п.4, 12 ч.2 ст.115 КК України, санкція статті якого передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічним позбавленням волі, і за матеріалами провадження підозра ОСОБА_6 обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.
30 січня 2025 року ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів, до 24 год. 00 хв. 26 березня 2025 року.
25 березня 2025 року ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області відносно ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів, до 24 год. 00 хв. 28 квітня 2025 року.
Також досудовим слідством встановлено наявність ризиків, п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Частинами 1 та 2 ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Згідно зі ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Беручи до уваги наведене, та те, що неповнолітній ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який кримінальним законодавством України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років, або довічним позбавленням волі, та внаслідок якого загинула людина, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, вчинений підозрюваним ОСОБА_6 злочин є злочином проти життя та здоров`я людини, в судовому засіданні будь-яких підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 не встановлено, по даному кримінальному провадженню досудове розслідування ще не закінчено, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою без визначенням розміру застави в межах строку досудового розслідування відповідно до вимог ч.3 ст.197 КПК України, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_6 слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 193, 196, 197, 199, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого задовольнити.
Продовжити обраний відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 60 днів, тобто до 24 години 15 червня 2025 року.
Строк дії ухвали до 24 години 00 хвилин 15 червня 2025 року.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходунеповнолітньому підозрюваному ОСОБА_6 , - відмовити.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 18 квітня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1