УХВАЛА

18 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 730/612/23

провадження № 51-1352 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 21 січня 2025 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано п. 4 ч. 2, ч. 3 цієї норми процесуального права.

Згідно з указаними законодавчими положеннями у касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, адже в силу ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє саме правильність застосування норм права, під час перегляду не досліджує доказів, не ревізує повноти розгляду та висновків щодо фактичних обставин кримінального провадження і уповноважений скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Наведене при зверненні до Верховного Суду було залишено поза увагою.

За змістом касаційної скарги у ній її автор просить скасувати оспорювані рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Однак, наполягаючи на новому судовому розгляді скаржник не обґрунтовує процесуальної необхідності цього з огляду на положення статей 407, 415 КПК й іншої позиції сторони захисту на стадії апеляційного провадження.

Крім того, попри те, що вирок ревізувався в порядку апеляційної процедури, у поданій скарзі не міститься доводів на підтвердження допущення апеляційним судом таких порушень закону, які з урахуванням приписів статей 84, 87, 94, 370, 404, 412, 413, 419 КПК є істотними і зумовлюють обов`язкове скасування постановленої ухвали. Замість конкретних аргументів захисник обмежився загальним твердженням про те, що згаданий суд не усунув порушень норм матеріального й процесуального права, котрі не додержав суд першої інстанції. Також у касаційній скарзі не окреслено, яких саме доводів сторони захисту не розглянув апеляційний суд і не дав на них відповідей.

Отже, у касаційній скарзі не викладено в правовому аспекті обґрунтування заявленої вимоги про скасування судових рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК.

Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Між тим, подана скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 21 січня 2025 року залишити безруху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3