печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад доводів клопотання

До слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2024 у справі № 757/43783/24-к, у кримінальному провадженні № 0000992 від 08.11.2023 на об`єкт нерухомого майна - готельний комплекс, за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м.): 1510,1, що належить на праві власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у вигляді заборони відчуження та розпорядження, заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна - готельний комплекс, за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м.): 1510,1, що належить на праві власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Обґрунтовуючи подане клопотання представник власника майна зазначає, що в такому заході забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, на даний час відпала потреба, адже постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 від 31.01.2025 кримінальне провадження № 0000992, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч 3 ст. 209, ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України, - закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Адвокат вказує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000992, відомості про яке внесені до ЄРДР 08.11.2023, закінчено, а арешт та заборона вчинення дій щодо нерухомого майна належного ОСОБА_4 , який накладений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27.09.2024 у справі № 757/43783/24-к та зареєстрований Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не було скасовано, продовжує діяти, чим порушує право власності ОСОБА_4 .

Явка сторін кримінального провадження

Адвокат ОСОБА_3 подала заяву про розгляд клопотання без її участі. Подане клопотання підтримала та просила задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Згідно з частиною четвертою статті 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Обставини, встановлені слідчим суддею

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснювалось досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000992, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч 3 ст. 209, ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 27.09.2024 у справі № 757/43783/24-к, у кримінальному провадженні № 0000992 від 08.11.2023,задоволено клопотання прокурора Другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна. Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна готельний комплекс, за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м.): 1510,1, що належить на праві власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у вигляді заборони відчуження та розпорядження, заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна - готельний комплекс, за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м.): 1510,1, що належить на праві власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 від 31.01.2025 кримінальне провадження № 0000992, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч 3 ст. 209, ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України - закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Релевантні джерела права

Процесуальні правовідносини регулюються главою 17 «Арешт майна» розділу ІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження» КПК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Мотиви слідчого судді

З аналізу положень ч. 2 ст. 173 КПК України випливає, що обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підстави для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на орган досудового розслідування.

При накладенні арешту на майно слідчим суддею, з огляду на дані досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000992, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2023, було встановлено наявність достатніх правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 від 31.01.2025 кримінальне провадження № 0000992, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч 3 ст. 209, ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України - закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Разом з тим, постанова про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000992, була винесена слідчим, а тому питання про скасування арешту майна вирішено не було.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Також, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, наведеного у постанові від 30.06.2020 року у справі №727/2878/19, на слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, оскільки в такому заході забезпечення кримінального провадження як арешт майна на даний час відпала потреба у зв`язку з тим, що кримінальне провадження закрито, слідчий суддя дійшов висновку, що у подальшому арешті майна немає необхідності, а тому клопотання представника власника майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 170-174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2024 у справі № 757/43783/24-к, на об`єкт нерухомого майна - готельний комплекс, за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м.): 1510,1, що належить на праві власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у вигляді заборони відчуження та розпорядження, заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна - готельний комплекс, за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м.): 1510,1, що належить на праві власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1