Дата документу 02.06.2025Справа № 554/5579/25
Провадження № 1-кс/554/7028/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000004 від 02.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и л а:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про арешт майна, мотивоване тим, що слідчими групи слідчих СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000004 від 02.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за фактом того, що група осіб на систематичній основі протягом тривалого часу займаються розкраданням товарно-матеріальних цінностей (мінеральні добрива, зернові культури та інше) з вантажних вагонів потягів, які знаходяться на території міста Кременчук Полтавської області, в межах обслуговування регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця».

З метою встановлення осіб, які можуть бути причетними до здійснення крадіжок товарно-матеріальних цінностей з вантажних вагонів на території м.Кременчук, Полтавської області, було проведено ряд слідчих дій та оперативно-розшукових заходів, в ході яких та виконання доручень слідчого, встановлено, що до вчинення вищевказаних злочинів може бути причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчук Полтавської області, громадянин України, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , який за місцем свого проживання може зберігати, пристрої для виготовлення пломб (пломбіратори), мішки за допомогою яких здійснюються крадіжки товарно-матеріальних цінностей, мінеральні добрива та зернові культури у тому числі фасовані в мішках, мобільні телефони та сім картки, які використовувались під час здійснення крадіжок товарно-матеріальних цінностей, чорнові записи, грошові кошти здобуті злочинним шляхом та інші речі та предмети які можуть бути доказом у кримінальному провадженні щодо здійснення крадіжок товарно-матеріальних цінностей.

24.05.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 24.05.2025 року було проведено обшук за місцем реєстрації ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung» стільникового типу, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , з номером телефону ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , поміщений до спеціального сейф-пакету PSP 1070659.

24.05.2025 року зазначений мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи наявність достатніх підстав уважати, що вищевказане майно є доказом кримінального правопорушення, зберігає на собі його сліди, слідчий просить накласти на нього арешт.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, слідчий групи слідчих ОСОБА_6 надіслав до суду заяву, в якій прохав проводити розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 , в судове засідання не з?явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, про відкладення розгляду справи не клопотав. Неявка останнього у відповідності до положень ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч.4 ст.107 КПК України не здійснюється.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5 і 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на вилучене 24.05.2025 року під час проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , майно є забезпечення збереження речових доказів, що узгоджується із вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України

Встановлено, що постановою слідчого від 24.05.2025 року вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Слідчим доведено, що вилучений 24.05.2025 року під час проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «Samsung» стільникового типу, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , з номером телефону ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 є доказом злочину, зберігає на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту надасть можливість провести із вказаним майном необхідні для органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження. Висновки, сформульовані за результатами виконання таких процесуальних дій слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у зазначеному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung» стільникового типу, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , з номером телефону ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1