Справа № 191/1686/23
Провадження № 1-кп/191/131/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області під головуванням:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в приміщенні суду в місті Синельникове в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002112 від 24.06.2022 року, що надійшов з Луганської обласної прокуратури, відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Липецьк Липецької області Російській Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава; суверенітет України поширюється на всю її територію; Україна є унітарною державою; територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом; на території України не допускається розташування іноземних військових баз; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей; незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

24.02.2022 року російською федерацією здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України і розпочато ведення агресивної війни проти України з метою повалення конституційного ладу і територіальної цілісності, захоплення території України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався, не зупинявся, не переривався, і діє до теперішнього часу.

З червня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не надалось можливим, ОСОБА_5 , як громадянин України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, перебуваючи на території міста Луганськ, маючи умисел на зайняття посади у незаконному правоохоронному органі окупаційної влади, вступив в злочинну змову з окупаційними військами рф та представниками так Званої «ЛНР» і умисно, добровільно займав посади у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, де діє окупаційна адміністрація держави-агресора в Луганській області в так званій прокуратуре Луганской народной республики, а саме: «помощник прокурора Жовтневого района г. Луганска, и.о. заместителя прокурора Жовтневого района г.Луганска, заместитель прокурора Жовтневого района г.Луганска».

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України а саме, добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia), який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2023 року постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 , а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Водночас, розгляд кримінального провадження здійснювався за обов`язковою участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги .

Судом вживалися заходи для виклику обвинуваченого ОСОБА_5 для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим останній викликався в судові засідання в порядку ст. 323 КПК України. Повістки про виклик опубліковувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме в газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, офіційному веб-сайті Судової влади України, а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п.«g» п.3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати його правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймала участь у реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового розгляду та висловлювала свою позицію з приводу недоведеності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме вважала, що стороною обвинувачення суду не надано жодного доказу на підтвердження факту добровільності зайняття обвинуваченим посади. За таких обставин просила суд виправдати її підзахисного.

На підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, судом досліджені письмові матеріали та допитані свідки.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він є самозайнятою особою, засновник 18 підприємств, які залишилися на непідконтрольній території України. ОСОБА_5 він знає і йому відомо, що він працює на тимчасово окупованій території у прокуратурі. Зазначив, що ОСОБА_7 пропонував йому свої послуги, «щоб звертатися до нього у разі потреб». З ОСОБА_5 , як працівником прокуратури ЛНР, його познайомив ОСОБА_8 . Фактично між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було три зустрічі. Особисто йому ОСОБА_5 не допомагав, але пропозиції від нього надходили. Під час спілкування ОСОБА_5 своїх документів не показував, був у цивільному одязі, говорив, що є прокурором Жовтневого району м. Луганська. Після вторгнення ОСОБА_6 не бачив ОСОБА_5 , але під час спілкування із рідною сестрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , остання сказала, що ОСОБА_7 став прокурором Жовтневого району ЛНР, тепер «крутий», і тому вони не спілкуються.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що проживає у м. Дніпро. З обвинуваченим ОСОБА_5 він познайомився у м. Луганську, де серед друзів був і він. У жовтні 2022 року від знайомого ОСОБА_11 він дізнався, що за місцем проживання свідка ОСОБА_10 у м. Лисичанську було проведено обшук і ініціював цей обшук один із прокурорів м. Луганська ОСОБА_12 . Його прізвище було в документам, хоча особисто їх він не бачив. ОСОБА_13 хотів зробити копії цих документів і відправити свідку, але ті хто проводили обшук йому заборонили це робити. Дали можливість тільки ознайомитися з документами. В документах було написано, що ОСОБА_14 був прокурором якогось району. Обшук був проведений в квартирі і в гаражі. В гаражі забрали інструменти. З якого часу ОСОБА_7 займає посаду прокурора свідок не знає. ОСОБА_10 пояснив, що займає проукраїнську позицію, можливо це було причиною обшуку, оскільки такі обшуки проводились і у інших підприємців, які підтримували Україну.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами у кримінальному провадженні, які суд вважає належними та допустимими, зокрема:

- паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 22 березня 2001 року Лутугинським РВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким підтверджено його належність до громадянства України (а.с.158 том 2);

- довідкою облікової картки особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про його проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.159 том 2);

- рапортом оперуповановаженого ВКП Сєвєродолнецького РУП ГУНП в Луганській області ОСОБА_15 , про місце проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.28 том 2);

- протоколами огляду від 27.06.2022 року, від 12.09.2022 року, яким встановлено, що об`єктом є запис у месенджері «Telegram», а саме телеграм каналу «Генеральная прокуратура ЛНР» зі змістом публікації «Работники прокуратуры г. Рубежное доставили гуманитарную помощь в виде детских книг учащимся Рубежанской специализированной школы I-III ступени №2», за участі ОСОБА_5 (а.с.10-11, 80-88 том 2);

- актом огляду соціальної мережі запису у месенджері «Telegram», а саме телеграм каналу «Генеральная прокуратура ЛНР» зі змістом публікації «Работники прокуратуры г. Рубежное доставили гуманитарную помощь в виде детских книг учащимся Рубежанской специализированной школы I-III ступени №2», яким встановлено зображення на ньому ОСОБА_5 (а.с.14-17 том 2);

- протоколами огляду від 01.09.2022 року, від 07.09.2022 року публікацій на так званому «офіційному сайті генеральної прокуртаруи лнр» з назвою: сотрудники прокуратуры Жовтневого района г.Луганска помогли пенсионерке-инвалиду восстановить ее права», з текстом подяки помічнику прокурора ОСОБА_5 (а.с.34-42, 43-52, 53-62 том 2);

- протоколом огляду від 08.09.2022 року публікації на так званому «офіційному сайті генеральної прокуртаруи лнр» з назвою: ЧП Завод «Каре», з текстом подяки помічнику прокурора ОСОБА_5 (а.с.63-71 том 2);

- протоколом огляду від 08.09.2022 року публікації на так званому «офіційному сайті генеральної прокуртаруи лнр» з назвою: «Сотрудники прокуратуры Жовтневого района г.Луганска ликвидировали несанкционированную свалку», з текстом подяки помічнику прокурора ОСОБА_5 (а.с.72-79 том 2);

- протоколом огляду від 02.12.2022 року публікації на так званому «офіційному сайті генеральної прокуратури лнр» у месенджері «Telegram»з назвою: «заместитель прокурора Жовтневого района г. Луганска провел выездной прием граждан», де встановлено, що зображений на фото чоловік є ОСОБА_5 (а.с.99-104 том 2);

- висновком експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби Безпеки України від 04.10.2022 року, встановлено, що в електронному файлі з назвою: «фото з Телеграма по провадженню 0002112.jfif» (особа чоловічої статі, що одягнена у камуфльовану військову форму зеленого кольору, на лівій руці якої наявний шеврон чорного кольору з символом «Z» білого кольору, стоїть ліворуч від жінки, тримає у правій руці книгу з обкладинкою червоного кольору та назвою: «Занимательная наука», лівою рукою тримає книгу з обкладинкою жовтого кольору та назвою: «Как перейти с компьютером на ты») та на фотозображеннях? (їх електрофотографічних копіях) громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що містяться в електрофотографічній копії сторінки паспорту громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та електрофотографічній копії облікової картки особи на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон, наданими у якості порівняльного матеріалу, зображена одна й та сама особа (а.с.109-119 том 2);

- висновком експерта №23 Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби Безпеки України від 11.01.2023 року, встановлено, що на фотозображенні (чоловік, що зображений справа від жінки), яке міститься в електронному файлі під назвою «фото з Телеграма по провадженню 0002112 від 24.06.2022.jfif» у папці під назвою Кримінальне провадження 0002112 від 24.06.2022 на оптичному CD-R диску марки «Verbatim», на фотозображеннях (чоловік, що зображений сидячи за столом біля монітору комп`ютера), які містяться в електронному файлі під назвою «Додаток l.docx» у папці під назвою «КП 0002112 від 24.06.2022» на оптичному CD-R диску марки«VIDEX EXELLENTI», на фотозображенні (чоловік, що зображений сидячи за столом напроти жінки), яке міститься в електронному файлі під назвою «фото зам прокурора ОСОБА_16 » у папці під назвою «Огляд 02 12 2022 прием зам Жовтневого прокурора» на оптичному DVD-R диску марки «esperanza», та на фотозображеннях, що містяться в електрофотографічних копіях облікової картки особи на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон, та сторінок №2-3 паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданих на дослідження у якості порівняльного матеріалу, зображена одна й та сама особа (а.с.139-160 том 2).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ретельно дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, надавши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд прийшов до висновку, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_5 .

Колабораційна діяльність (ст. 111-1 КК України) - це злочин проти основ національної безпеки України.

Суб`єктивна сторона кримінальних правопорушень характеризується прямим або непрямим умислом.

У складів кримінального правопорушення за ч.7 ст.111-1 КК важливе значення має добровільність.

Лише самого факту добровільного зайняття громадянином України однієї із таких посад достатньо для кваліфікації відповідних дій за частиною 7 ст. 111-1 КК України. Адже суспільна небезпечність їх є очевидною: особа допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади. Саме така вертикаль є основою функціонування державного механізму загалом.

Державою-агресором за загальним визначенням є країна, яка першою застосовує збройну силу проти іншої країни, тобто тим самим вчиняє агресію.

Державою-агресором може бути визнана не лише одна країна, а група країн, в т.ч. пов`язаних між собою угодами про військову допомогу.

При кваліфікації злочинів за ст.111-1 КК державою-агресором наразі вважається російська федерація. При цьому враховуються, зокрема, постанова Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII[2], Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022[3], затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі досліджені судом докази є належними, допустимими та достовірними. Вони узгоджуються між собою.

Досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості цих доказів, які зібрані в порядку, що передбачений КПК України.

Посилання сторони захисту на відсутність доказів добровільності зайняття ОСОБА_5 посади у незаконному правоохоронному органі суд відхиляє, виходячи з того, що на добровільний характер дій обвинуваченого вказує те, що обвинувачений усвідомлював факт окупації та агресії з боку рф та створення окупаційною владою незаконних органів.

Об`єктивних даних, які б давали суду підстави вважати, що ОСОБА_5 діяв не добровільно, виконував обов`язки під психічним впливом та фізичним примусом, та такі дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала йому чи іншим особам, або інтересам держави, суду не надано.

Крім того, суд враховує, що заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території України, обвинувачений ОСОБА_5 не вживав.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, доведена повністю.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Дане кримінальне провадження розглянуто за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якими передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, характер діяння, форму й ступінь вини, мотиви вчинення кримінального правопорушення і дані про особу винного, який раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, що передбачено п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 неможливе без його ізоляції від суспільства, а покарання має бути призначено у вигляді позбавлення волі в межах санкції, встановленою ч.7 ст.111-1 КК України, з додатковим покаранням у виді конфіскації майна та позбавлення права займатися певною діяльністю.

При прийнятті рішення суд також враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

З вказаних правових висновків вбачається, що не є перешкодою для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та обставина, що обвинувачений на момент ухвалення вироку не працює на певній посаді та не проводить діяльність, з використанням можливостей якої (яких) він вчинив кримінальне правопорушення.

Також, з огляду на вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, та відсутність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд при призначенні покарання ОСОБА_5 не вбачає підстав для застосування положень ст.69 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 19254,54 грн. необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Керуючись ст.323, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Липецьк Липецької області Російської Федерації, громадянина України, визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцяти) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, судових, правозахисних і правоохоронних органах та займатися юридичною, професійною діяльність, пов`язаною з наданням публічних послуг строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Липецьк Липецької області Російської Федерації, рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, судових, правозахисних і правоохоронних органах та займатися юридичною, професійною діяльність, пов`язаною з наданням публічних послуг, рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Стягнути з ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Липецьк Липецької області Російської Федерації, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 22 березня 2001 року Латегінським РВ УМВС України в Луганській області, на користь держави витрати на залучення експерта, у зв`язку із проведенням портретних експертиз: від 04.10.2022 року № 148 -7550,80 грн., від 15.11.2022 року № 178 5663,10 грн., від 11.01.2023 року № 23 - 6040,64 грн., на загальну суму -19254, 54 грн.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити захиснику обвинуваченого та прокурору.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_1