Провадження № 1-кс/161/4761/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 14 серпня 2025 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000957 від 12.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.362 КК України, бо не має підстав для подальшого арешту.

В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурора ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання.

Вислухавши учасників клопотання, слідчий суддя, дослідив письмові докази по справі, зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді від 25.04.2025 року по справі № 161/7867/25; № 1кс/161/2458/25 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000957 від 12.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.362 КК України, накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:2318 (площа 0,7 га, яка на праві власності належить ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ), орендар - є ТОВ «Голд ЯРД» (), із позбавленням права відчуження, розпорядження та користування нею. Арешт було накладено задля збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.07.2025 року скасовано арешт в частині користування, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.04.2025 року, на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:2318 (площа 0,7 га, яка на праві власності належить ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ), орендар - є ТОВ «Голд ЯРД» ().

Як вказує заявник в клопотанні, 25 квітня 2025 року слідчим суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/7867/25 розглянуто клопотання прокурора Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000957 від 12.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України, внаслідок чого постановлено ухвалу, якою накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:2318 (площа 0,7 га, яка на праві власності належить ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ), із позбавленням права відчуження, розпорядження та користування нею. Представник третьої особи власника майна, на яке було накладено арешт, стверджує, що арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:2318 (площа 0,7 га), яка на праві власності належить ОСОБА_5 , накладений необгрунтовано, а тому повинен бути скасований повністю, зважаючи на таке. Вважає, що накладения арешту на земельну ділянку :06:000:2318 (площа 0,7 га), яка на праві власності належить ОСОБА_5 , є неспіврозмірним з фактичними обставинами кримінального провадження втручанням держави у право власності Заявника. Земельна ділянка :06:000:2318 не відповідає п. 2 ч. 2 ст 173 КПК України як обставині, що враховується судом при вирішенні питання про накладення арешту, а саме можливість використання майна як доказу у кримінальному провадження. Також, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. У клопотанні прокурора Луцької окружної прокуратури та в ухвалі слідчого судді не міститься жодного обгрунтування ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення чи будь-якого іншого виливу на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:2318 на яку ухвалою від 25.04.2025 було накладено арешт. Отже, відсутні правові підстави для арешту земельної ділянки Заявника з урахуванням вимоги ч. 11 ст. 170 КПК України. Додатково звертає увагу суду на те, що питання арешту земельних ділянок у кримінальному провадженні № 0000957 вже було предметом розгляду слідчого судді Луцького міськрайонного суду, за результатом якого ухвалою від 23 липня 2025 року постановлено скасувати арешт в частині користування земельною ділянкою ТОВ "Горд ЯРД" (). Посилання сторони обвинувачення про те, що земельна ділянка є предметом розслідування кримінального провадження за ч. 1 ст. 362 КК України на думку представника, є голослівним, оскільки предметом розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст. 362 КК України, можуть бути лише несанціовані дії з інформацією, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації. Розглядаючи клопотання щодо скасування арешту земельної ділянки, що перебуває у користуванні ТОВ "Горд ЯРД" на праві оренди, Луцький міськрайонний суд в ухвалі від 23 липня 2025 року фактично дав оцінку проведеним слідчим діями у кримінальному провадженні № 0000957 від 12.09.2023, здійснених для розслідування факту використання невідомою особою завідомо підробленого документу для несанкціонованого втручання в інформацію, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах. На підставі аналізу матеріалів досудового розслідування суд в ухвалі від 23.07.2025 (справа № 161/12355/25) дійшов висновку, що земельна ділянка не є предметом розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст. 362 КК України, оскільки таким можуть бути лише несанкціоновані дії з інформацією, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації. Отже, земельна ділянка не є доказом у розумінні статті 98 КПК України. Окрім того, накладення арешту не є співмірним з завданнями кримінального провадження та призводить до порушення розумного балансу між приватно-правовим та публічно-правовим інтересом, а також становить тягар для ТОВ "СВМ Прайм" як добросовісного власника земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:2318. Наголошує також на тому, що з часу постановлення ухвали про відмову у задоволення клопотання про скасування арешту від 21.05.2025 минуло достатньо часу для доручення проведення слідчих дій у кримінальному провадження, в той час як саме кримінальне провадження розпочато ще в 2023 році. Недостатність проведення всіх необхідних слідчих дій лежить у причинному зв`язку з бездіяльністю органів досудового розслідування, у той час як Заявник, будучи добросовісним набувачем і власником земельної ділянки, несе неспіврозмірний тягар арешту, накладеного на його земельну ділянку в рамках цього кримінального провадження. Також звертає увагу суду на ознаки вчинення кримінального правопорушення, про які вказується у позиції прокурора, а саме відсутність обгрунтування наявності складу кримінального правопорушення. У витягу з ЄРДР «вбачається, що невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, діючи умисно, використала завідомо підроблений документ, а саме: документ, в якому містилися недостовірні відомості щодо цільового призначення земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки :06:000:1823)». Однак кваліфікація відбувається по ч. 1 ст. 362 КК України, склад кримінального правопорушення якої не передбачає використання особою підробленого документу. В обгрунтуванні необхідності накладення арешту не вказано який саме документ підроблений, які відомості в документі недостовірні. Натомість стверджується, що відповідну зміну цільового призначення земельної ділянки здійснено у Державному земельному кадастрі 29.06.2023 року державним кадастровим реєстратором ОСОБА_6 на підставі викопіювання з генерального плану с. Прилуцьке та витягу з містобудівної документації з інформацією з вказаного генерального плану населеного пункту, затвердженого рішенням Прилуцької сільської ради від 31.08.2018 №3-40/2018. Тобто на основі достовірних, належних і законних документів. Отже, оскільки право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, враховуючи наявність накладеного арешту на майно Заявника (земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:2318), відсутність підстав вважати земельну ділянку Заявника доказом у кримінальному провадженні, а також неспівмірність втручання у право власності Заявника, наявні підстави для задоволення цього клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Луцького міськрайонного суду від 25.04.2025 у справі № 161/7867/25.

Відповідно до ч. 1 ст 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом, та має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (наприклад, рішення ЄСПЛ у справі "Беєлер проти Італії" від 05.01.2000, заява № 33202/96). При цьому будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (наприклад, рішення ЄСПЛ у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, заява №8793/79).

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

Проте обмеження права власності не буде свавільним та відповідатиме засаді законності із дотриманням справедливого балансу між вимогами суспільного інтересу у вигляді досягнення завдань кримінального провадження та вимогами захисту права власності особи лише у разі, якщо досягнення мети кримінального провадження неможливо у інший спосіб, окрім як застосуванням такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що відомості про вказане кримінальне провадження внесені до ЄРДР 12.09.2023 року, 25.04.2025 року ухвалою слідчого судді накладено арешт на вказану земельну ділянку, з дати винесення ухвали пройшло близько трьох місяців, при цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України, в даному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує право власника на володіння майном.

Враховуючи вказане, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як прокурор не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 132,174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.04.2025 року по справі № 161/7866/25; № 1кс/161/2457/25 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № № 0000957 від 12.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.362 КК України, на на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:2318 (площа 0,7 га), яка на праві власності належить ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1