Номер провадження: 11-сс/813/1132/25
Справа № 522/7032/17 1-кс/522/2878/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2025 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Одеської обласної прокуратури,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2025 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Одеської обласної прокуратури.

Судове рішенняслідчого судді мотивоване тим, що досудове розслідування у провадженні №0000092 від 17.02.2017 здійснюється ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області та процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Київської окружної прокуратури м. Одеси, тому скарга ОСОБА_7 не підлягає розгляду в Приморському районному суді м. Одеси, оскільки ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області знаходиться в межах територіальної юрисдикції іншого суду.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з судовим рішенням слідчого судді, заявник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постановою прокурора Одеської обласної прокуратури від 14.02.2025 було визначено підслідність кримінального провадження №0000092 лише за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України за ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

В подальшому, 13.03.2025 винесено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження лише за ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, в той час як стосовно нього рішення залишається не прийнятим відповідно до приписів ст. 283 КПК України.

Зазначає, що твердження про те, що скарга підлягає розгляду Київським районним судом м. Одеси є безпідставним, оскільки постанову прокурора від 16.01.2025 про закриття цього ж кримінального провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 та ч. 3 ст. 363 КК України стосовно нього скасовано 14.02.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та направити справу для розгляду по суті до суду першої інстанції.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, заявника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував щодо задоволення скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків принесення (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Главою 26 Розділу ІІІ КПК України регламентований порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, встановлений ст. 303 КПК України.

Зокрема, в п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Згідно ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст.318-380 КПК, з урахуванням положень Глави 26 КПК.

При цьому, виходячи з того, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК), то, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, правильним є застосування зазначеного права й до розгляду скарг, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК тощо).

Поряд з цим, положеннями статей 318-389 КПК України встановлений порядок судового розгляду кримінальних проваджень, який має здійснюватися з дотриманням вимог ст.ст. 32, 33 КПК щодо їх територіальної та інстанційної підсудності, що застосовується і при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, відповідно до положень ч. 1 ст. 306 КПК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 24.04.2025 ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на бездіяльність виконувача обов`язків Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 стосовно не розгляду його скарги від 16.04.2025 про не розгляд його попередніх звернень, що стосується неприйняття рішення відносно нього на підставі ст. 283 КПК України.

Так, відповідно до правової позиції, висловленої ККС у складі ВС у рішенні від 22.04.2020 у справі №51-1901впс20, встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог п. 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Водночас, п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, передбачено повернення скарги, яка не підлягає розгляду в цьому суді, при цьому не передбачені, які саме випадки вказують на неможливість розгляду саме в цьому суді.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку необхідно застосувати загальні засади кримінального провадження, а саме законність, що регламентована ст. 9 КПК України, а саме ч. 6 якої визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тому слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Так, Законом України «Про внесення змін до КПК України щодо уточнення окремих положень» від 22.03.2018 №2367-VIII внесено зміни до КПК України, відповідно до яких ч. 2 ст. 132 КПК України передбачає, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Аналогічні зміни внесені і до абз. 1 ч. 1 ст. 184 та ч. 2 ст. 234 КПК України.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги загальні засади кримінального провадження, можна дійти висновку, що клопотання в порядку ст.ст. 132, 184, 234 КПК України необхідно подавати до місцевого суду за фактичною адресою місця знаходження органу досудового розслідування, що позбавить можливості учасників кримінального провадження зловживати своїм правом на звернення до суду.

Зважаючи на аналогію закону та численну судову практику, слушним є висновок стосовно того, що скарги на рішення, дії та бездіяльність дізнавача, слідчого або прокурора також повинні бути подані до слідчого судді місцевого суду за фактичною адресою місця знаходження органу досудового розслідування.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що другим СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000092 від 17.02.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 364, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

12.12.2016 прокурором Одеської області було повідомлено ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Постановою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 16.01.2025 кримінальне провадження №0000092 від 17.02.2016 стосовно підозрюваного ОСОБА_7 було закрито на підставі п. 3 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також було продовжено розслідування кримінального провадження №0000092 щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 364, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

В подальшому, зазначена постанова прокурора від 16.01.2015 про закриття кримінального провадження була скасована ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.02.2025.

Водночас, постановою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 14.02.2025 було визначено підслідність у кримінальному проваджені №0000092 від 17.02.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України за ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та матеріали кримінального провадження направлено до Київської окружної прокуратури м. Одеси для організації проведення подальшого досудового розслідування.

Тому, посилання заявника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що підслідність даного кримінального провадження №0000092 була визначена лише за ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, в той час як доля досудового розслідування даного кримінального провадження в іншій частині, зокрема, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 364 КК України, залишилась невизначеною, є обґрунтованими.

Разом із тим, в судовому засіданні апеляційного суду прокурором ОСОБА_6 було надано копію постанови виконувача обов`язків керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 від 24.06.2025, якою було скасовано постанову слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. від 13.03.2025 про закриття кримінального провадження №0000092 від 17.02.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Окрім того, було також надано копію постанову прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 від 24.06.2025, якою було визначено підслідність к/п №0000092 від 17.02.2016 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 368, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України за другим СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві та матеріали кримінального провадження направлено до зазначеного органу досудового розслідування для подальшого проведення досудового розслідування.

Відтак, наразі досудове розслідування зазначеного кримінального провадження №0000092 здійснюється другим СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві.

Відповідно до даних офіційного сайту ДБР (dbr.gov.ua) та листа директора ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_11 , другий СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. пр-т. Князя Володимира Великого, буд. 106, тобто територіально в Пересипському районі м. Одеси, у зв`язку з чим скарги в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого та прокурора не підлягають розгляду в Приморському районному суді м. Одеси.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді у своєму судовому рішення, так як орган досудового розслідування, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000092 не перебуває під територіальною юрисдикцією Приморського районного суду м. Одеси.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 214, 303-309, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2025 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Одеської обласної прокуратури залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3