Справа №:755/8719/20
Провадження №: 1-в/755/247/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання (подання ) провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області ОСОБА_3 , про приведення вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області ОСОБА_3 , про приведення вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

Подання мотивоване тим, що 29 квітня 2025 року до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області надійшло розпорядження № 788/8719/20/11610/2025 від 12 березня 2025 року про виконання вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_4 .

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва набрав законної сили 18 лютого 2025 року.

Згідно з вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року ОСОБА_4 31 травня 2020 року вчинила замах на таємне викрадення чужого майна, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та намагалась завдати ТОА «Омега» майнової шкоди на суму 678 грн. 06 коп.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886- ІХ «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесено зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями частини 1 статті 51 Кодексу України про адміністратиі правопорушення (у редакції Закону № 3886-ІХ) відповідальність за дріб викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) визначено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до норм частини 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України 31 травня 2020 року.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн., а 50 відсотків (податкова соціальна пільга) від його розміру становили 1051 грн.

Таким чином, враховуючи положення Податкового кодексу України та Закону № 3886-ІХ, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 Кримінального кодексу України, становить 2102 грн. (1051 грн. х 2 нмдг = 2102 грн.).

Відповідно до частини 2 статті 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_4 склала на суму 678 грн 06 коп.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість привласненого чужого майна ОСОБА_4 становить 678 грн. 06 коп., тобто є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність - 2102 грн., та з огляду на норми ст. 58 Конституції України та ст. 5 КІС України щодо принципу зворотної дії закону в часі, засуджений підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Представник Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Прокурор вважав за можливе задовільнити подадання.

Засуджена ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття у судове засідання, осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального ч. 2 ст. 15, ч. ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Вирок набрав законної сили 18 лютого 2025 року.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києві від 30 жовтня 2020 року, ОСОБА_4 31 травня 2020 року вчинила замах на таємне викрадення чужого майна, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та намагалась завдати ТОА «Омега» майнової шкоди на суму 678 грн. 06 коп.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2020 рік складав 2102 гривні. Тобто, два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складав суму в розмірі: (1051 грн. х 2 нмдг) = 2102 гривень. Таким чином, станом на день викрадення ОСОБА_4 майна на суму 678 грн 06 коп, вказана сума складала менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Наведеної вище правової позиції дотримується Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 року в справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24).

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання (подання) провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області ОСОБА_3 , про приведення вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ - задовільнити.

Привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_4 .

Звільнити засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала суду може бути оскаржена через Дніпровський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1