Справа № 615/886/23
Провадження № 1-кс/615/183/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області скаргу потерпілої ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача СД ВП №1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000188, внесеному до ЄРДР 21.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

дізнавача ОСОБА_6 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

її представника ОСОБА_7 ,

встановив:

14.04.2025 до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , яка з урахуванням уточнених вимог просить зобов`язати дізнавача СД ВП №1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 видати їй постанову про закриття кримінального провадження №0000188, внесеного до ЄРДР 21.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та висновок експерта №4450 від 17.09.2024 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи.

В обґрунтування вимог скарги зазначає, що 21.12.2018 звернулася до Коломацького ВП із заявою в порядку ст.214 КПК України про вчинення злочину, що виразився в повному знищенні шляхом розбору на будівельні матеріали та їх крадіжку належного їй приватного домоволодіння (будинку, сараю, льоху, колодязя) за адресою: АДРЕСА_1 , здійсненому невідомими особами.

Одночасно, звернулася до суду з позовом (цивільна справа №625/357/19), під час розгляду якого встановлено, що знищення належного їй майна здійснив колишній працівник поліції, нині пенсіонер ОСОБА_8 , що проживає в с. Різуненкове, з метою отримання у приватну власність земельної ділянки, що перебувала під її домоволодінням, для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2га на підставі рішень ХІІ сесії Різуненківської сільської ради від 20.06.2016, якими саме йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, а потім передано у власність земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:0004.

Рішенням суду у справі №625/357/19 ці рішення сільської ради визнані протиправними та скасовані, як і державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку.

В судовому засіданні в ході розгляді цивільної справи ОСОБА_8 під звукозапис підтвердив, що саме він, маючи кадастровий номер на цю земельну ділянку, розпорядився нерухомим майном, а саме розібрав належне потурпілій домоволодіння за згодою посадових осіб Коломацької селищної ради та Різуненківської сільської ради, а будівельні матеріали вивіз та розпорядився на свій розсуд. Окрім того, випиляв половину садка фруктових дерев, які були засаджені на ділянці.

Як потерпіла, про встановлені судом обставини повідомила органу досудового розслідування, але залишилися поза уваги. Окрім того, неодноразово знайомилася з матеріалами досудового розслідування та отримувала копії необхідних матеріалів, проте розслідування у кримінальному провадженні, на її погляд, фактично не велося, час від часу зі справи зникали докази та матеріали процесуальних дій, в зв`язку з чим кожного разу оскаржувала бездіяльність дізнавача.

05.04.2025 поштою отримала відповідь із Харківської обласної прокуратури, що кримінальне провадження №0000188 закрите дізнавачем 20.03.2025 на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України за відсутності події злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Наголосила, що в порушення вимог закону постанову про закриття кримінального провадження не отримувала, що позбавляє її можливості ознайомитися з підставами такого закриття та подальшого звернення до правоохоронних органів з метою відновлення порушеного права. Вважає дії дізнавача у кримінальному провадженні протиправними та незаконними.

В судовому засіданні потерпіла пояснила, що домоволодіння на спірній земельній ділянці отримала у спадщину після смерті бабусі, яка побудувала його в 1960 році та оформила право власності. З цього часу проживала разом з бабусею в цьому домоволодінні до її смерті, тобто до 1994 року. Після оформлення спадщини переїхала в 1995 році до батька, який потребував сторонньої допомоги, в с. Крамарівка, за 2км від с. Прядківка, але обидва села відносяться до однієї сільської ради Різуненківської. Але продовжувала користуватися городом, господарськими спорудами та колодязем до 2016 року, коли зі слів знайомих дізналася, що земельну ділянку відбирає сільська рада. Дійсно була присутня на сесії сільської ради під час виділення земельної ділянки ОСОБА_8 , проте ніхто не підказав, що вона має право написати заяву про приватизацію земельної ділянки під належним їй житловим будинком та господарськими спорудами. До її господарства відносилась земельна ділянка розміром 1га, яку на сесії обіцяли не чіпати. Разом з тим, через місяць огород виорали та засіяли соєю, а житловий будинок розібрав ОСОБА_8 , в зв`язку з чим на її неодноразові скарги пообіцяли виділити земельну ділянку такого ж розміру поряд, так як вийшла помилка, але згодом дізналася, що цю земельну ділянку також виділили родичам Гуртового. Згодом звернулася до суду з позовом про скасування рішень сільської ради про виділення земельної ділянки ОСОБА_8 , до складу якої входить земельна ділянка під її житловим будинком та спорудами, який задоволено, апеляцією підтверджено законність рішення 02.08.2021, проте належні їй право власності та право на приватизацію земельної ділянки не відновлено до цього часу.

Згодна, що належне їй нерухоме майно знищено не в результаті крадіжки, а внаслідок незаконних рішень селищної ради, які в свою чергу потягли за собою неправомірність дій ОСОБА_8 . Заяву на приватизацію земельної ділянки подала до селищної ради, проте землевпорядник повідомила, щоб і не надіялася на задоволення, так як вирішення цього питання зупинено через повномасштабне вторгнення РФ на територію України. На підставі рішення селищної ради доробляє технічну документацію на земельну ділянку. Житловий будинок, господарські споруди та садок відновити неможливо, тому має намір звернутися до суду з метою отримання відшкодування завданих матеріальних та моральних збитків, для чого необхідна постанова слідчого про закриття кримінального провадження та висновок судової земельно-технічної експертизи.

Представник скаржника зауважила, що під час прийняття рішень селищною радою не з`ясовано, кому належить земельна ділянка, чи зайнята вона. Враховуючи висновок судово-товарознавчої експертизи, потерпілій незаконними діями завдано матеріальні збитки в сумі 114 152 грн., які полягають у вартості житлового будинку та споруд, але до цього часу не відшкодовано. Навіть під час всього досудового розслідування представники селищної ради, не дивлячись на скасування прийнятих ними рішень судом, де встановлено протиправність їх дій, розпорядилися фактично майном потерплої на власний розсуд, наголошуючи, що там ніби то росла соя. Враховуючи позицію потерпілої, просила зобов`язати дізнавача видати їй постанову та висновок земельно-технічної експертизи для подальшого звернення з метою поновлення порушених прав.

Дізнавач та прокурор наполягали на законності та відповідності вимогам КПК України постанови про закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що належне потерпілій нерухоме майно знищено, але не в результаті крадіжки, а можливо в результаті незаконних дій суб`єкта владних повноважень. Враховуючи, що ч.1 ст.185 КК України згідно ст.12 цього Кодексу відноситься до проступків, а ч.1 ст.364 КК України до нетяжких злочинів, для розслідування яких передбачено інший порядок, що унеможливлює перекваліфікацію дізнавачем дій винних осіб, тому прокурором виділено в окреме провадження та передано для здійснення досудового розслідування до слідчого відділу. При цьому погодилися за відсутності інформації про вручення копії постанови потерпілій, зобов`язати дізнавача видати її, а також за клопотанням потерпілої висновок судової експертизи, оскільки після закриття кримінального провадження дізнавач позбавлений повноважень виконувати будь-які процесуальні дії.

Заслухавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши доводи скарги, дослідивши надані матеріали кримінального провадження №0000188, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України).

Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності (п.5 ч.1 ст.3 КПК України).

Згідно із ст.12 КК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Із ст.215 КПК України, досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства, а кримінальних проступків - у формі дізнання в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зі змісту ст.38 КПК України досудове слідство здійснюють слідчі підрозділи, дізнання підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів.

За ч.1 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: 3) доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування.

Якщо під час досудового розслідування буде встановлено інші кримінальні правопорушення, вчинені особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, або іншою особою, якщо вони пов`язані із кримінальними правопорушеннями, вчиненими особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, і які не підслідні тому органу, який здійснює у кримінальному провадженні досудове розслідування, прокурор, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням, у разі неможливості виділення цих матеріалів в окреме провадження своєю постановою визначає підслідність всіх цих кримінальних правопорушень (ч.10 ст.216 КПК України).

Дізнавач відповідно до ст.40-1 КПК України при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Дізнавач уповноважений, зокрема, починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу. Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Перелік підстав для закриття кримінального провадження передбачений ст.284 КПК України.

Про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом (ч.4 ст.284 КПК України).

За змістом ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого згідно із ч.5 ст.110 КПК України складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

З п.1-3 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч.2 ст.91 КПК України).

За ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст.94 КПК України).

Згідно із ч.6 ст.284 КПК України копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.02.1996, засвідченого державним нотаріусом Валківської ДНК, на підставі заповіту, засвідченого виконавчим комітетом Різуненківської сільської ради 28.03.1984 за №6. Цей жилий будинок дерев`яний, жилою площею 16 кв.м., надвірні будівлі: сарай-прибудова, погріб, огорожа, колодязь, які належали померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 25.03.1995 виконкомом Різуненківської сільської ради, зареєстрованого у Коломацькому державному госпрозрахунковому підприємстві технічної інвентаризації 29.03.1995 в книгу №1 за реєстровим №12.

Згідно із технічним паспортом, інвентарний №12, реєстровий №1-12, складеного 16.01.1996, власником домоволодіння значиться ОСОБА_9 в цілому, загальна площа житлового будинку 28,2 кв.м., житлова 16,1 кв.м. За домоволодінням закріплено, окрім земельної ділянки під забудовою (двір), огород, загальною площею 71,6 кв.м. Рік забудови 1960.

Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ст.319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннями ст.321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності.

За змістом ст.325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, що відповідно за законом не можуть їм належати.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст.328 ЦК України).

Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу (ст.375 ЦК України).

Постановою від 20.03.2025 дізнавач СД ВП №1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 закрив кримінальне провадження №0000188 від 21.12.2018 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Зі змісту постанови, відомості про кримінальне провадження внесено до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 щодо крадіжки дерева з конструкції будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим заявник визнана потерпілою.

Проведеним оглядом місця події за адресою: АДРЕСА_1 виявлено частини розібраного сараю, будинку та погребу, порубане гілля.

Допитана 21.12.2018 потерпіла ОСОБА_3 повідомила, що 19.12.2018 разом з в.о. старости Різуненківського старостинського округу ОСОБА_10 та землевпорядником ОСОБА_11 приїхали до с. Прядківка, де успадкувала домоволодіння по АДРЕСА_1 , для з`ясування земельних питань. Прибувши на місце, побачила, що будинок, сарай, колодязь, паркан та погріб розібрані повністю, від них залишилась лише глина, а також знищено сад, залишено лише гілля дерев. Останній раз була за цією адресою місяць назад, цінних речей в будинку не було.

Свідок ОСОБА_10 повідомив, що 19.12.2018 разом із землевпорядником ОСОБА_11 та ОСОБА_3 поїхали оглянути її земельну ділянку по АДРЕСА_1 . Коли проходили повз домоволодіння ОСОБА_3 , вона повідомила, що місяць тому тут знаходилася будівля та почала висловлювати невдоволеність діями невідомих осіб, які розібрали та вивезли частини її будівлі, які планувала за потреби використати для опалення плити. Після чого пішли оглядати земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_11 надав аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_8 повідомив, що є учасником бойових дій. В 2016 році звернувся до Різуненківської сільської ради із заявою про виділення йому земельної ділянки площею 2 га, на що запропоновано земельну ділянку на АДРЕСА_1 . Отримавши дозвільні документи від Різуненківської сільської ради, почав оформляти право власності на земельну ділянку. Після цього ОСОБА_3 , яка проживає в с. Крамарівка, постійно йому погрожувала.

Наполягав, що під час отримання земельної ділянки ніяких будинків, сараїв, погребів на ній не було і не має з 2016 року, крім кущів, дерев та сміття.

Навесні 2017 року Різуненківський сільський голова ОСОБА_10 запросив під`їхати, щоб розібратися з приводу земельної ділянки, що негайно зробив. Коли зайшов до кабінету голови, там вже була ОСОБА_3 , яка кричала на ОСОБА_10 нецензурними словами, а потім - на його адресу, на що зробив зауваження. Поговоривши на високих тонах, пішов звідти.

Вважає, що якщо ОСОБА_3 не згодна, нехай звертається до суду, оскільки йому виділена земельна ділянка Різуненківською сільською радою на законних підставах.

За результатами проведеної судової оціночно-будівельної експертизи, вартість нерухомого майна за адресою: вул. Степна, 17, с. Прядківка станом на грудень 2018 складає: житлового будинку 41899 грн.; веранди 20316 грн.; сараю-прибудови 4935 грн.; сараю 9272 грн.; льоху 5682 грн.; паркану 18684 грн.; колодязю 13664 грн.

За клопотанням ОСОБА_3 , 18.09.2020 проведено її одночасний допит з ОСОБА_10 , в ході якого відомостей, які б мали відношення до крадіжки майна потерпілої, не надано.

Додатково допитаний свідок ОСОБА_10 повідомив, що в період часу з 2016 року по 2019 рік працював в Коломацькій селищній раді на посаді в.о. старости Різуненківського старостинського округу. Про те, що на земельній ділянці на вул. Степна в с. Прядківка знаходився будинок, який належав ОСОБА_3 , йому не відомо, хто міг би його розібрати йому також не відомо.

Додатково допитаний свідок ОСОБА_8 повідомив, що у 2016 році звернувся до Різуненківської сільської ради із заявою про виділення йому земельної ділянки площею 2 га, як учаснику бойових дій. Крім нього заяви про виділення земельних ділянок подали і інші особи учасники бойових дій. Земельна ділянка, які підлягала виділенню, розташована на території колишнього городу, який на час виділення використовувався для вирощування сої ОСОБА_12 (ф/г «Вовчок»). Спочатку його заява розглядалась на засіданні земельної комісії Різуненківської сільської ради, а потім на засіданні сесії 20.07.2016 №97. Йому виділена земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га із земель житлової та громадської забудови, розташованої за адресою: вул. Степна, с. Прядківка. Цим же рішенням рекомендовано звернутись до ліцензованої землевпорядної організації для виготовлення проекту землеустрою. На цій сесії була присутня ОСОБА_3 , яка також бажала отримати земельну ділянку, однак, з огляду на те, що у порядку денному сесії її заяви не було, вважає, що заяву вона не писала.

Восени 2016 року оформив право власності на виділену земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 2,0000 га з кадастровим номером :00:000:0004.

Наголосив, що на виділеній йому та іншим особам ділянці на цей час росла соя. Ніяких будівель хат, сараїв тощо на ділянці не було. Із виділеною ділянкою межувала територія, на якій знаходились хащі, через які проглядались якісь будівлі та старий садок, які, як згодом дізнався, були спадщиною ОСОБА_3 .

Допитані в якості свідків жителі с. Прядківка ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повідомили, що будинки в селі розташовані на великій відстані один від одного, тому їм нічого не відомо про те, коли почався занепад домогосподарства ОСОБА_3 та про можливість його розкрадання.

Додатково допитана потерпіла ОСОБА_3 повідомила, що після смерті бабусі ОСОБА_15 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого 28.02.1996 державним нотаріусом Валківської ДНК, отримала у спадок житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Починаючи з 1996 по 2008 рік, поки не помер чоловік, по декілька разів на місяць приходила до цього домоволодіння. Після 2008 року бувала там рідко. Право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, та на сам будинок не оформляла, оскільки і так є його власником.

У 2016 році, незважаючи на її заперечення, Різуненківською сільською радою надано дозвіл ОСОБА_8 на приватизацію земельної ділянки, після чого земельна ділянка під належним їй будинком та надвірними будівлями була ним приватизована.

Як пояснив їй ОСОБА_10 , який на той час був Різуненківським сільським головою, сталось непорозуміння, тому виділять один гектар землі поруч із приватизованою, але обіцянку не виконав. З письмовою заявою про виділення землі до сільської ради не зверталась.

За висновком земельно-технічної експертизи від 17.09.2024, проведеної ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», відповідно до правовстановлюючих документів на земельну ділянку, землевпорядної документації, технічної документації на домоволодіння, земельна ділянка з кадастровим номером :00:000:0004 та територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 накладаються.

Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 27.10.2020 у справі №625/357/19 позов ОСОБА_3 до Коломацької селищної ради, ОСОБА_8 про скасування рішень, визнання недійсним і скасування державної реєстрації на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства, задоволено в повному обсязі.

Рішення набрало законної сили 08.02.2022 та звернуто до виконання.

За даними витягу з Державного реєстру речових прав, 16.12.2023 речове право ОСОБА_8 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:0004 припинено на підставі рішення суду.

Постановою прокурора із матеріалів кримінального провадження №0000188 від 21.12.2018, виділено відомості за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Різуненківської селищної ради, пов`язаного з незаконним виділенням земельної ділянки ОСОБА_8 , які внесені 20.03.2025 до ЄРДР за №0000017 за ч.1 ст.364 КК України та розпочато досудове розслідування.

Ч.1 ст.185 КК України встановлює кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Із суб`єктивної сторони, крадіжка передбачає тільки прямий умисел, особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає завдати таку шкоду.

Обов`язковими суб`єктивними ознаками крадіжки є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

З досліджених в судовому засіданні доказів, матеріалів кримінального провадження, дізнавачем у відповідності до ст.92-94 КПК України зібрано, досліджено та надано оцінку усім обставинам кримінального провадження, передбаченим ст.91 КПК України, вжито можливі заходи для отримання наявних доказів, які мають відношення до події, а також виконано інші необхідні слідчі (розшукові) дії для встановлення істини у кримінальному провадженні. Обставини, на які вказує скаржник, перевірялись дізнавачем в процесі досудового розслідування та надана оцінка з урахуванням сукупності всіх доказів.

Дізнавачем встановлено, що у 2016 році, не зважаючи на заперечення ОСОБА_3 , Різуненківською сільською радою надано дозвіл ОСОБА_8 на приватизацію земельної ділянки, в тому числі, яка раніше вже передана для забудови потерпілій, що свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Зокрема, ч.1 ст.364 КК України встановлює відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Враховуючи, що матеріали кримінального провадження не містять обставин наявності у ОСОБА_8 прямого умислу на вчинення крадіжки нерухомого майна, так як отримавши рішення сільської ради, був впевнений в правомірності своїх дій, не усвідомлював, що посягає на чужу власність, вилучив чуже майно, на яке не має ніякого права, відкрито, слідчий суддя погоджується із висновком дізнавача про відсутність події крадіжки дерев з будинку та знищення надвірних будівель, що є обов`язковою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

При цьому слідчий суддя погоджується із позицією прокурора про виділення в порядку ч.10 ст.216 КПК України відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, оскільки саме в результаті незаконних дій суб`єкту владних повноважень знищено належні ОСОБА_3 житловий будинок та надвірні будівлі, чим потерпілій завдано матеріальні збитки.

Слідчий суддя відзначає, що в іншому кримінальному провадженні суд не вправі давати оцінку належності та допустимості доказів, а також обґрунтованості кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, оскільки ці обставини підлягають перевірці слідчим під час досудового розслідування, яке здійснюється в іншому порядку.

Як слідує з ст.2 КПК завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Практика ЄСПЛ орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті ст. 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи та досліджувати реалії розглядуваної справи ("Девеер проти Бельгії " від 27.02.1980).

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що постанова дізнавача від 20.03.2025 про закриття кримінального провадження №0000188 від 21.12.2018 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, винесена у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства України, тому підстав для її скасування не вбачає.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження не містяться інформації, що дізнавачем виконано вимоги ч.6 ст.284 КПК України, а саме направлено копію постанови потерпілій, тому в цій частині вимоги скарги підлягають задоволенню.

Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження (п.5 ч.1 ст.3 КПК України).

Разом з тим, згідно із ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи правомірність та законність прийнятого дізнавачем рішення, що унеможливлює здійснення ним будь-яких процесуальних дій після закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити вимоги потерпілої щодо зобов`язання видачі їй копії висновку судової земельно-технічної експертизи №4450 від 17.09.2024, що має суттєве значення для відновлення її порушених прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати дізнавача СД ВП №1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 видати ОСОБА_3 постанову про закриття кримінального провадження №0000188, внесеного до ЄРДР 21.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та висновок експерта №4450 від 17.09.2024 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1