Справа № 671/1061/25
Провадження № 1-кс/671/304/2025
УХВАЛА
18 липня 2025 року м. Волочиськ
В обґрунтування клопотання зазначив, що:
- ухвалою Верховного суду від 12.12.2024 дію рішення Господарського суду у справі № 924/46/24 зупинено, однак постановою Верховного суду від 26.02.2025 відмовлено в задоволенні касаційної скарги ПАТ «Мотор Січ» та поновлено виконання рішення;
- ухвалою Верховного суду від 14.01.2025 дію рішення Господарського суду у справі №?924/45/24 зупинено, однак постановою Верховного суду від 25.03.2025 відмовлено в задоволенні касаційної скарги ПАТ «Мотор Січ» та поновлено виконання рішення;
- згідно з відомостями, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, станом на 28.05.2025 вищевказані земельні ділянки перебувають у комунальній власності Волочиської міської ради, в оренду чи користування третім особам не передані;
- окрім того, візуальним обстеженням вищевказаних земельних ділянок встановлено, що на теперішній час вони обробляються шляхом вирощування сільськогосподарських культур;
- згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зазначені земельні ділянки належать Волочиській міській раді об`єднаної територіальної громади;
- відповідно до листа Волочиської міської ради від 14.05.2025 № 1652/11-12/10в, вищевказані земельні ділянки обробляє ТОВ «ТОПАЗ-АГРО»;
- окрім того, 14.07.2025 від Волочиської міської ради отримано Акт про нарахування суми безпідставно збережених коштів за використання земельних ділянок комунальної власності, складений 10.06.2025;
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити. Зазначив, що необхідність у накладенні арешту обумовлена також метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Представники ТОВ «ТОПАЗ-АГРО» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання заперечили, вважають його безпідставним та необґрунтованим.
Представник ТОВ «ТОПАЗ-АГРО» ОСОБА_4 пояснив, що дійсно на вказаних земельних ділянках ТОВ «ТОПАЗ-АГРО» було здійснено посіви соняшника та здійснюється їх відповідний обробіток. Проте, зауважив, що на час здійснення посіву ТОВ «ТОПАЗ-АГРО» діяло на підставі договору сумісної діяльності від 16 жовтня 2020 року, укладеного між ним та ПАТ «Мотор Січ», про рішення господарського суду товариству не було відомо. Вважає, що в даному випадку мають місце господарські правовідносини, а не кримінальні.
Решта учасників судового процесу в судове засідання не з`явились, що не є перешкодою для розгляду клопотання у їх відсутності.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у його задоволенні.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу), можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу), розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. При цьому, статтею 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
В межах даного кримінального провадження 04 червня 2025 року за участю спеціаліста-криміналіста здійснено огляд означених вище земельних ділянок та, згідно з протоколом огляду, на земельних ділянках вирощується урожай сільськогосподарських культур (соняшник). Експертизи у кримінальному провадженні не проводились.
Згідно з копіями долучених до клопотання документів, власником спірних земельних ділянок є Волочиська міська рада.
З матеріалів клопотання вбачається, що підтвердив в судовому засіданні і представник ТОВ «ТОПАЗ-АГРО» ОСОБА_4 , що земельні ділянки обробляються ТОВ «ТОПАЗ-АГРО» та цим товариством здійснено посіви соняшника на земельних ділянках і здійснюється відповідний обробіток земельних ділянок для вирощування урожаю.
На думку слідчого судді, є необґрунтованим прохання ініціатора клопотання щодо заборони власнику та іншим особам володіти, користуватися та розпоряджатися майном посівами та урожаєм соняшника, оскільки клопотання не містить доказів, що це майно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Посилання прокурора на те, що накладення арешту необхідно для збереження майна як речового доказу, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, є формальним, з огляду на відсутність зазначення, яке саме доказове значення має врожай даної сільськогосподарської культури, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Крім цього, не є обґрунтованим посилання прокурора на необхідність у накладенні арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки вартість посівів та урожаю соняшника достовірно не встановлена (зазначена як орієнтовна), відтак, визначити співмірність вартості майна, на яке просить накласти арешт прокурор, та розміру шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, на даний час неможливо.
Тобто, клопотання всупереч п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України не містить належного обґрунтування необхідності застосування такого арешту, його підстави та мети.
Таким чином, в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на посіви та урожай соняшника слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, а згідно з ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1