Справа № 202/9720/24
Провадження № 1-кп/202/800/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Індустріального районного суду міста Дніпра у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпра клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 13.06.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000527, у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Новогродівка Донецької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені 13.06.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000527 у відношенні ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

Під час судового розгляду прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень. Підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення цього правопорушення і менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою не може бути застосований до обвинуваченого, а тому прокурор просить продовжити у відношенні обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, суд вважає клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

При вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення цього правопорушення.

Так про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується наступним, а саме тим, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також інших осіб, які на теперішній час ще не надали органу досудового розслідування покази у кримінальному провадженні, однак їм можливо відомі обставини скоєння злочину;

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 обґрунтовується тим, що обвинувачений, залишаючись на волі може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується, оскільки злочинна діяльність ОСОБА_7 спрямована проти національної безпеки України.

Враховуючи лояльне налаштування ОСОБА_7 до окупаційних військ російської федерації, не продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може створити передумови для вчинення ним нового кримінального правопорушення, або продовження вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується.

Разом з тим, заявлений прокурором ризик, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України колегія суддів вважає недоведеними та наразі нічим не підтвердженими.

З урахуванням існуючих ризиків та оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо обвинуваченого, може забезпечити його належну процесуальну поведінку у майбутньому, та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги наявність встановлених ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та ОСОБА_7 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання доведеним під час судового розгляду ризикам та не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При вирішенні клопотання з обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а тому, оцінюючи в сукупності всі обставини, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, суд вважає, що обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу на даній стадії процесу не забезпечить його належної процесуальної поведінки, у зв`язку з чим вважає недоцільним застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити за необгрунтованістю.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про зобов`язання уповноважених осіб ДУ «Дніпропетровська установа виконання покарань №4» провести його медичний огляд та надати медичну допомогу у зв`язку з тим, що він тривалий час відчуває нестерпний зубний біль, через що не має можливості приймати участь у судовому засіданні, в зв`язку з чим просив відкласти розгляд кримінального провадження. Додатково пояснив, що з часу проведення минулого судового засідання, незважаючи на його численні звернення, його огляд проведено не було та жодне лікування не призначено.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого та зазначив, що з огляду на погане самопочуття обвинуваченого клопотання підлягає задоволенню.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку сторін з приводу заявленого клопотання обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.

Так, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 29.07.2025 року, зобов`язано керівництво ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» забезпечи обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідкладний медичний огляд з метою визначення його стану здоров`я та у разі встановлення необхідності надання йому невідкладну медичної допомоги.

Відповідно до копії листа в.о. начальника установи ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», звернення та приписи стосовно надання медичних послуг, здоров`я ув`язнених та засуджених, які знаходяться в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» адресуються на адресу Філії ЦОЗ ДКВС України.

Питання надання медичної допомоги в місцях попереднього ув`язнення регулюються, зокрема, Законом України «Про попереднє ув`язнення» та Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що затверджений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організовується і проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Статтею 21 вказаного Закону забезпечення медичного обслуговування осіб, взятих під варту, покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

Також колегія суддів звертає увагу, що, згідно п.2 глави 2 розділу X наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» від 14.06.2019 №1769/5, надання ув`язненим і засудженим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині, здійснюється відповідно до ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст.ст. 8, 107, 116 КВК України, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 №239/5/104, Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 №1348/5/572.

Відповідно до п.3 глави 2 розділу X зазначеного наказу, у СІЗО здійснюється медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Пунктом 2.6 Порядку №239/5/104 передбачено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Отже, законодавством чітко визначений порядок обстеження та надання медичної допомоги особам, узятим під варту і забезпечення виконання зазначеного порядку покладено саме на керівництво СІЗО.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п.72 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема рішення «Кудла проти Польщі», «Гуртадо проти Швейцарії», «Гумматов проти Азербайджану», «Сарбан проти Молдови», «Харченко проти України», де суд наполегливо вимагає забезпечити належну охорону здоров`я обвинувачених шляхом надання їм адекватної медичної допомоги, і коли цього вимагає медичний стан, забезпечити регулярний і систематичний нагляд поряд із комплексною стратегією лікування, мета якої полягатиме не лише в реагуванні на симптоматичному рівні, а й у подавленні наявних в ув`язнених хвороб або недопущенні їх загострення, в тому числі обстеження та лікування поза межами СІЗО та допущення лікарів інших лікувальних закладів до обвинувачених в межах СІЗО.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

З огляду на наведене, колегія суддів, враховуючи вимоги ст.49 Конституції України, згідно якої, кожен має право на охорону здоров`я та медичну допомогу, та практики практики Європейського Суду з прав людини, приходить до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст.ст. 8, 107,116 Кримінально-виконавчого Кодексу України, Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 №239/5/104, ст.ст. 42, 181, 177, 178, 197, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 10 жовтня 2025 включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати керівництво Центру охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби» у Дніпропетровській та Донецькій областях провести обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідкладний медичний огляд з метою визначення його стану здоров`я та у разі встановлення необхідності надання йому невідкладну медичної допомоги.

Зобов`язати начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» забезпечити медичним працівникам Центру охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби» у Дніпропетровській та Донецькій областях виконання даної ухвали в частині забезпечення проведення огляду та надання медичної допомоги обвинуваченого ОСОБА_8 .

Виконання ухвали покласти на керівництво Центру охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби» у Дніпропетровській та Донецькій областях та начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)»

Про результати виконання ухвали в частині забезпечення медичного огляду та надання медичної допомоги невідкладно повідомити суд.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу діє по 10 жовтня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпра шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3