Справа №295/6695/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

законного представника

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

законних представників ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

захисника ОСОБА_15 ,

розглянув у закритому судовому засіданні в м. Житомирі в залі суду кримінальне провадження №0001242 від 19.04.2023 про обвинувачення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перекалля Рівненської області, громадянина України, неодруженого, з неповною середньою освітою, працюючого неофіційно, дитини інваліда з народження, особи з інвалідністю ІІІ групи, дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, дитини з багатодітної сім`ї, неповнолітнього станом на час вчинення кримінального правопорушення, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.04.2023, близько 18 год 55 хв неповнолітній ОСОБА_12 проходив поблизу будинку № 21, що по вул. Перемоги в місті Житомирі, де побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_16 , який йшов попереду нього повз даний будинок.

В цей час та місці у ОСОБА_12 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення мобільного телефону, який належить малолітньому ОСОБА_16 , вчиненого в період запровадженого на території України воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 13.04.2023, близько 18 год 57 хв окликнув малолітнього ОСОБА_16 , підійшов до нього та попросив зателефонувати. Після того, як малолітній ОСОБА_16 передав ОСОБА_12 свій мобільний телефон торгівельної марки «Хіаоmі» моделі Redmi NOT 10 PRO», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 в корпусі сірого кольору, останній, здійснивши дзвінок та закінчивши розмову, почав тікати в напрямку двору будинку №21 по вул. Перемоги в м. Житомирі, утримуючи в руці вищевказаний мобільний телефон та не звертаючи уваги на крики та вимоги повернути телефон малолітнього ОСОБА_16 .

В подальшому, ОСОБА_12 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та таким чином вчинив в умовах воєнного стану відкрите викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону торгівельної марки «Хіаоmі» моделі Redmi NOT 10 PRO», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору, вартістю 3 961 грн 21 коп, належного малолітньому потерпілому ОСОБА_16 , спричинивши останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, 19.04.2023, близько 20 год 25 хв неповнолітній ОСОБА_12 перебував на дитячому майданчику, що за адресою: м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 48, де побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_9 , який проходив повз даний дитячий майданчик із мобільним телефоном в руках.

В цей час та місці у ОСОБА_12 виник злочинний умисел направлений на повторне відкрите викрадення вищевказаного мобільного телефону, який належить малолітньому ОСОБА_9 , вчиненого в період запровадженого на території України воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 19.04.2023, близько 20 год 35 хв підійшов до малолітнього ОСОБА_9 , вихватив з його рук мобільний телефон марки «Самсунг», моделі «А 20» в корпусі червоного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 вартістю 2 242 грн 42 коп та побіг у напрямку будинку № 46 по вул. Небесної сотні в м. Житомирі, тим самим покинувши місце вчинення кримінального правопорушення та спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_12 повторно вчинив в умовах воєнного стану відкрите викрадення майна, належного малолітньому потерпілому ОСОБА_9 .

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і показав, що за обставин, зазначених в обвинувальному акті вчинив відкрите викрадення 13.04.2023, близько 18 год 57 хв, належного малолітньому ОСОБА_16 , мобільного телефону торгівельної марки «Хіаоmі» моделі Redmi NOT 10 PRO», та 19.04.2023, близько 20 год 35 хв, належного малолітньому ОСОБА_9 мобільного телефону марки «Самсунг», моделі «А 20» в корпусі червоного кольору. Щиро розкаюється, вчинив необдумано, шкодує про вчинене, добровільно відшкодував завдані збитки, просить суворо не карати. Попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_9 та його мами ОСОБА_10 . Шкодує про вчинене. Цивільний позов законного представника ОСОБА_10 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, в частині матеріальної шкоди не визнає, оскільки завдану матеріальну шкоду у сумі 2242 грн 42 коп добровільно відшкодував, про що свідчить квитанція № 5/415 від 24.05.2023, в частині моральної шкоди визнає частково - готовий відшкодувати моральну шкоду потерпілому ОСОБА_9 і його законному представнику у загальній сумі 10000 грн по 5000 грн кожному.

Законний представник потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що у зв`язку із вчиненим кримінальним правопорушенням відносно її сина значно погіршився її стан здоров`я, у зв`язку із чим зазнала матеріальних витрат на лікування, придбання ліків та медичні обстеження, на загальну суму 3614 грн 15 коп. Крім того, змушена була купити новий телефон для сина, вартістю 5999 грн, який потрібен був для його навчання та кращий за викрадений, оскільки має більше пам`яті. Також просила стягнути моральну шкоду з обвинуваченого на загальну суму 140 000 грн (по 70 000 грн для неї та її сина), оскільки кримінальним правопорушенням було завдано моральних страждань, втрачено нормальні життєві зв`язки внаслідок тривалого лікування та отриманої групи інвалідності, у сина ОСОБА_9 погіршився сон, почались головні болі від перенесеного стресу, він боїться виходити на вулицю. Вважає що саме така сума грошової компенсації здатна у певні мірі зменшити негативний вплив наслідків на їх особисте життя від завданого кримінального правопорушення ОСОБА_12 . Документів про звернення до психіатора та невропатолога не має. Просила суворо покарати обвинуваченого.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення відносно малолітньої дитини.

Суд, враховує матеріали досудової доповіді Житомирського РС № 5 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, відповідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення низький та виправлення ОСОБА_12 можливе без ізоляцї від суспільства.

Враховуючи викладене, а також ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є тяжкими, те, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальні правопорушення, будучи неповнолітнім, має молодий вік, посередньо характеризується за місцем проживання та навчання, є інвалідом дитинства, дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, на даний час продовжує хворіти та є особою з інвалідністю ІІІ групи, проживає в багатодітній сім`ї, враховуючи також склад та обстановку в сім`ї, їх матеріальний стан, в тому числі те, що вітчим ОСОБА_17 військовослужбовець, після отриманого поранення хворіє та проходить лікування, сестра ОСОБА_18 хворіє та пожиттєво приймає ліки, мати ОСОБА_13 теж хворіє та потребує постійного лікування, а також враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, те, що останній попросив вибачення за скоєне, добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду у сумі 2242 грн 42 коп у повному обсязі та потерпілому ОСОБА_16 шляхом повернення майна, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, представник потерпілого просила суворо покарати обвинуваченого, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає обвинуваченому міру покарання в межах санкції статті 186 ч. 4 КК України, із застосуванням ст. ст. 69, 101 КК України у виді пробаційного нагляду, оскільки вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_10 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, у сумі 9613 грн 15 коп матеріальної та 140 000 грн моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В силу ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Водночас, частиною 2 статті 22 ЦК України визначається, що до складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди входять втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Щодо заявлених позовних вимог законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 9613, 15 грн, що складається з витрат на придбання нового мобільного телефону у розмірі 5999 та витрат на лікування ОСОБА_10 у сумі 3614, 15 грн, варто зазначити наступне.

Як вбачається з квитанції № 5/415 від 24.05.2023 вартість викраденого мобільного телефона марки «Самсунг», моделі «А 20» в корпусі червоного кольору ОСОБА_10 відшкодовано у повному обсязі у сумі 2243 грн. Крім того, мобільний телефон марки «Самсунг», моделі «А 20» в корпусі червоного кольору, який був предметом злочину, у відповідності до ст. 100 КПК України підлягає поверненню потерпілому, також судом не встановлено причинно-наслідкових зв`язків між понесеними витратами на лікування, медичні обстеження ОСОБА_10 , отриманою групою інвалідності та вчиненим ОСОБА_12 кримінальним правопорушенням, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про звернення ОСОБА_10 за медичною допомогою до відповідних фахівців з приводу погіршення стану здоров`я, внаслідок вчиненого кримінального правопорушення відносно її сина, відсутні призначення лікарів, покази до медичних обстежень, а відтак з огляду на наведене відсутні правові підстави для задоволення цивільного позову про стягнення з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 майнової шкоди.

Разом з тим, щодо заявленої вимоги законного представника потерпілого ОСОБА_10 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди у сумі 140 000 грн (по 70 000 грн для неї та її сина), слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Зі змісту ст. 23 ЦК України вбачається, що під моральним збитком закон передбачає втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку, в тому числі, із знищенням чи пошкодженням її майна, приниження ділової репутації, чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Враховуючи викладене, а також доводи законного представника потерпілого про відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи характер і тривалість страждань, істотні вимушені зміни в життєвих стосунках, а саме те, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення остання перенесла стрес, душевні страждання, у неї та сина погіршився сон, почалися головні болі, син боїться виходити на вулицю та постійно переживає, з урахуванням інших обставин, а саме вчинення протиправних дій відносно потерпілого, а також враховуючи висновок Європейського суду від 28.05.1985 (справа Abdulaziz, Cabalesand Balkandali v. UnitedKingdom), де зазначено, що деякі форми моральної шкоди, зокрема емоційні страждання, за своєю природою не завжди можуть бути доведені чимось конкретним, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення суми в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі - 15000 грн з обвинуваченого ОСОБА_12 , на користь законного представника потерпілого ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 по 7500 грн кожному. Саме така сума відшкодування моральних страждань на переконання суду є достатньою для розумного задоволення потреб законного представника та потерпілого і не призведе до їх безпідставного збагачення, про що зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 року.

В іншій частині розмір моральної шкоди є необґрунтованим, не доведеним та таким, що не підлягає задоволенню.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 4301 грн 64 коп, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_12 .

Арешти накладені: ухвалами Богунського районного суду м. Житомира від 20.04.2023 та від 02.05.2023, слід скасувати.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 59-1, 101, 103 КК України, ст.ст. 349, 369-371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст. ст. 69, 101 КК України, у виді 1 (одного) року 3 (три) місяці пробаційного нагляду.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 59-1КК України покласти на ОСОБА_12 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

Процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 4301 грн 64 коп стягнути з обвинуваченого ОСОБА_12 .

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_10 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_9 моральну шкоду, завдану вчиненим кримінальним правопорушенням у розмірі по 7 500 грн кожному.

В решті цивільного позову відмовити.

Арешти накладені: ухвалами Богунського районного суду м. Житомира від 20.04.2023 та від 02.05.2023 - скасувати.

Речові докази, а саме:

- чотири DVD-R диск залишити при матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Samsung galaxy a20» ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 повернути законному представнику потерпілого ОСОБА_10 ;

- мобільний телефон, що знаходиться в чохлі чорного кольору, на якому міститься металевий тримач, торгівельної марки «Xiaomi Redmi», моделі М2101К6G, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 залишити у власності ОСОБА_16 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1