ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючого судді

ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне матеріали кримінального провадження №0000306 від 07.04.2025 року

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , порушуючи порядок, встановлений ст.ст. 6, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, в не встановлений час та місці, незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту поліетиленовий пакет із вмістом кристалічної речовини світло-жовтого кольору, до моменту проведення 07 квітня 2025 року, близько 14 год. 32 хв. огляду місця події за адресою: м. Рівне, вул. Щаслива буд. 8, в ході проведення якого працівниками поліції було виявлено та вилучено вищезазначену речовину, яка відповідно до висновку експерта містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,8851 г, відповідно до списку 2 таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року.

Дії ОСОБА_4 , які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, органом досудового розслідування кваліфіковано за

ч. 1 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні злочину визнав повністю, зазначивши, що обставини та мотиви вчинення правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності. У скоєному щиро розкаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті та фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності його позиції, суд, з`ясувавши думку учасників судового процесу, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу дослідження доказів, за згодою учасників судового процесу, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів по справі, що характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та їх мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються.

Аналізуючи показання обвинуваченого, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду. Так, останній надав показання стосовно обставин вчинення інкримінованого йому злочину, які повністю узгоджуються зі встановленими фактичними обставинами кримінального провадження, викладеними в обвинувальному акті і його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за

ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

За положеннями ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , які передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового розгляду справи не встановлено.

ОСОБА_4 , неодружений, раніше несудимий, на обліку в лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупності усіх обставин, що його характеризують, обставин, що пом`якшують відповідальність, даних про особу обвинуваченого, який є раніше несудимим, та з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у скоєному, позиції прокурора у справі, згідно якої виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення чи обмеження волі, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді пробаційного нагляду в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 50, 59-1, 65-67, 309 КК України, ст.ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначивши покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , протягом строку пробаційного нагляду, виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки обвинуваченого на облік уповноваженим органом з питань пробації, за місцем його проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень 00 копійок.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- кристалічна речовина безбарвного полімерного матеріалу світло-жовтого кольору у пакетику, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP масою 0,8851 г., поміщену до спеціального пакету із написом «Експертна служба МВС України» №5652955, яка перебуває на зберіганні у камері зберігання речових доказів Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, квитанція №533 знищити;

- відеозаписи із найменуваннями «0000000__0004» та «clip-3.mp3», розміщений на оптичних носіях інформації залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1