Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/4141/25
У Х В А Л А

20.08.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , за наслідками розгляду у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження №0000407 від 23.06.2025 р., за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість призначення судового розгляду кримінального провадження.

Обвинувачений та захисник щодо призначення судового розгляду кримінального провадження не заперечили.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, перевіривши зміст обвинувального акту та додатків до нього, суд прийшов до висновку, що підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.2-4 ч.3 ст.314 КПК України, відсутні, відтак кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Виноградів, вул.Тюльпанів, 24 та з`ясував питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Угода у кримінальному провадженні в порядку ст. 468 КПК України не укладалась. Підстави для закриття провадження у випадках, передбачених пунктами 4-8 частини першої або другої статті 284 КПК України не встановлені. Підстави для повернення обвинувального акту відсутні. Справа підсудна Виноградівському районному суду Закарпатської області.

Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Прокурором подано до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою

Клопотання мотивовано тим, що 23 червня 2025 року близько 11 години 00 хвилин, в період дії правового режиму воєнного стану введеного у дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-1Х (із змінами якими, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб), ОСОБА_4 , перебуваючи на задньому сидінні салону автомобіля марки «Фольксваген», моделі «Кадді», держаний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала потерпіла ОСОБА_6 , під час руху ділянкою дороги між населеними пунктами с. Мала Копаня та с. Велика Копаня, Берегівського району, діючи умисно, з особистих корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, впевнившись у тому, що його дії не помітні для потерпілої, яка безпосередньо керувала автомобілем та ОСОБА_7 , яка перебувала за переднім пасажирськими місцем автомобіля, шляхом вільного доступу, таємно викрав зі середини жіночого гаманця марки «PALISA», чорного кольору, який знаходився на поверхні поліетиленового пакету задніх пасажирських сидінь вказаного автомобіля, грошові кошти в сумі 3900 гривень, після чого в подальшому зник та чим самим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не працюючий, раніше не судимий.

23 червня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, у відповідності до ст. 89 КК України раніше судимого, затримано в порядку ст. 208 КПК України та поміщено до ІТТ №3 ГУНП в Закарпатській області, а 24 червня 2025 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 25.06.2025 щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14:40 год 21.08.2025.

На даний час обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000407, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України направлено для розгляду по суті до Виноградівського районного суду.

Підготовче судове засідання у цьому кримінальному провадженні призначено на 20.08.2025.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів (кримінальних правопорушень) та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Крім того, 21.03.2024 ОСОБА_4 був звільнений за відбуттям строку покарання у вигляді позбавлення волі з Личаківської ВК Львівської області, де відбував покарання за вироком Виноградівського районного суду від 15.05.2019, згідно якого, він був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України і застосуванням положень ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Крім того, 20.05.2025 ОСОБА_4 був засуджений вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України до 1 року пробаційного нагляду.

Таким чином, кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив повторно, судимість у нього не погашена, до того ж новий злочин він вчинив під час відбування покарання.

Враховуючи зазначене, є підстави вважати, що особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам порівняно із триманням під вартою, а не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства.

У зв`язку з цим просить продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів.

Прокурор подане клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав з підстав, викладених у поданому клопотанні.

Щодо продовження запобіжного захисту захисник не заперечив, однак вважає, що достатнім буде продовжити на 30 днів, так як обвинувачений вину визнає.

Обвинувачений підтримав захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, з`ясувавши обставини, які мають значення для вирішення вказаних клопотань, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення (ч.3 ст.331 КПК України).

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії викладені вище.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого суд враховує не тільки положення, передбачені в КПК України, а й вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Аналізуючи доцільність подальшого застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, приймає до уваги, що ризики, передбачені положеннями 177 КПК України, що стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися.

Суд констатує, що розгляд кримінального провадження триває. Однак з врахуванням обставин справи, тяжкості висунутих обвинувачень, ризики, наведені у клопотанні прокурора є обгрунтованими, що у свою чергу не дає підстав суду для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Зокрема, судом враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

До уваги приймається практика Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 51 у справі «Летелье проти Франції» (рішення від 26. 06. 1991) про те, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна рахувати виправданим, тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою».

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, суд звертає увагу на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, останній може бути виправданий судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, яке інкримінуються, тяжкістю покарання, яке загрожує згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості обвинуваченню, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого до двох місяців.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості пред`явленого обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи питання щодо визначення застави як альтернативного запобіжного заходу, то з врахуванням того, що ухвалою слідчого судді обвинуваченому вже визначено заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 гривень, що узгоджується з тяжкістю вчиненого та особою обвинуваченого, суд вважає за можливе залишити даний розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України,

У Х В А Л И В:

Закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження №0000407 від 23.06.2025 р., за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України на 11.00 год. 10.09.2025 року у приміщенні Виноградівського районного суду Закарпатської області за адресою м.Виноградів, вул. Тюльпанів, 24.

У судове засідання викликати учасників процесу.

Доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації - Берегівського районного відділу №2 філії Державної установи "Центр пробації" в Закарпатській області скласти на направити до суду досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів починаючи з 20.08.2025 року по 18.10.2025 року (включно) з можливістю внесення застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 гривень.

На ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1