Справа № 545/1729/25
Провадження № 1-в/545/205/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2025 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, раніше судимого:

- 22.01.2024 року Деснянським районним судом м.Києва за ч.1 ст.309, 75 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік,

засудженого:

- 30.05.2024 року Деснянським районним судом м.Києва за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі,

початок строку 17.09.2024 року, кінець строку 17.10.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Адміністрація ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» звернулася до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що засуджений перебуває в місцях позбавлення волі та відбув 1/2 частину строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому адміністрація клопоче про умовно-дострокове звільнення засудженого за ст. 81 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Від засудженого та представника колонії на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч.ч.2,3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув не менше половини строку покарання, призначеного судом за нетяжкий злочин.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Так, ОСОБА_5 засуджений 22.01.2024 року Деснянським районним судом м.Києва за ч.1 ст.309, 75 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік. Проте, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку знову вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, у зв`язку з чим засуджений 30.05.2024 року Деснянським районним судом м.Києва за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Встановлено, що засудженим відбуто 1/2 частину строку покарання .

З 17.09.2024 року ОСОБА_5 відбував покарання в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.

З 18.10.2024 року засуджений знаходиться у Державній установі «Божковська виправна колонія (№16)».

За весь час відбування покарання засуджений стягнень не мав, має 2 заохочення, останнє з яких отримав 30.04.2025 року під час розгляду справи в суді.

Разом з тим, суд зауважує, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст.9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Як вбачається із характеристик ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» на засудженого ОСОБА_5 від 09.01.2025 року, 05.02.2025 року, перебуваючи в установі, характеризувався посередньо ( а.о/с 27-28, 33-34).

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого, засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення (а.о/с 35-37).

Даний факт також підтверджується витягами із протоколу засідань комісії ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» №1 від 09.01.2025, №4 від 05.02.2025 року, згідно яких вбачається, що засуджений не став на шлях виправлення в зв`язку із чим йому було відмовлено у зміні умов тримання, представленні до суду матеріалів на заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке покарання (а.о/с 30,39).

Лише згідно останньої характеристики, направленої до суду разом із поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від 18.04.2025 року вбачається, що останній характеризується позитивно, заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ( а.с.2-3).

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Доводи подання ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» про позитивну характеристику засудженого є недостатніми для висновку про його виправлення, оскільки остання за часом характеристика, направлена до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення, не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_4 твердо став на шлях виправлення та заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Викладене вказує на те, що ОСОБА_4 в повній мірі не довів своє виправлення, засуджений має позитивні зрушення у своїй поведінці, однак період, протягом якого відбулися ці зрушення, є занадто нетривалим, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Таким чином, суд враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_4 , його поведінку за весь період відбування покарання, в томі числі і за останній час, який безпосередньо передує розгляду подання, вважає, що встановлені обставини не дають підстави вважати, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці останній довів своє виправленні і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, а тому в задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд протягом 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1