Справа № 991/7718/25
Провадження 1-кс/991/7789/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2025 до Вищого антикорупційного суду надійшли матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро (далі - НАБУ) стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

Дослідивши зазначену скаргу, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено право оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Водночас це право не є абсолютним, та можливість його реалізації законодавчо обмежена, зокрема, колом осіб, чиї права були порушені внаслідок відповідних дії або бездіяльності, тобто, колом осіб, як є учасниками кримінального провадження відповідно до положень п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 304 КПК України при вирішенні питання про відкриття провадження за скаргою слідчому судді належить, зокрема, перевірити, чи подано скаргу особою, яка має право подавати відповідну скаргу (п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України).

Виходячи з положень ст. 214 КПК України, право звернутися з відповідною скаргою має особа (фізична або юридична), яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування (ст. 60 КПК України).

Водночас, до поданої скарги не додано будь-яких відомостей щодо підтвердження факту звернення заявника з відповідною скаргою до уповноважених осіб НАБУ.

У той же час, дослідивши зміст зазначеного документу, слідчий суддя зазначає, що вказаний документ не міститьназву, будь-якого обґрунтування, мотивів, якими заявник обґрунтовує свою позицію та про яке саме невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань йдеться.

Окрім того скарга не містить чіткої та конкретної прохальної частини, зокрема, в ній не зазначено, якими мотивами керується особа, звертаючись з такою скаргою до слідчого судді, яке рішення просить ухвалити слідчого суддю особа та на якій правовій підставі.

Відсутність прохальної частини скарги виключає можливість з`ясувати процесуальну природу поданого документа, встановити, до сфери регулювання якого процесуального інституту він належить, визначити процедуру його розгляду та коло осіб, які мають брати участь у його розгляді. Також зазначена вада перешкоджає особам, чиї інтереси можуть зачіпатися у зв`язку з його розглядом, належним чином сформулювати правову позицію та підготуватися до розгляду.

Зазначення у документі його назви не створює у слідчого судді обов`язку домислювати за заявника суть порушеного питання, адже це буде становити порушення засади змагальності, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими кримінальним процесуальним законом (ч. 1 ст. 22 КПК України).

Засада диспозитивності, серед іншого, передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України (ч. 2 ст. 26 КПК України).

Враховуючи, що скарга ОСОБА_2 не містить будь-якого формалізованого питання, яке могло б бути предметом розгляду слідчим суддею, тож відсутні підстави для її розгляду у судовому засіданні. За таких обставин, вказану скаргу належить повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,7,26,303,304,309,372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 повернути особі, яка її подала разом із усіма доданими до неї матеріалами та копією даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1