ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8457/25
провадження № 1-кп/753/1647/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0000836 від 05.03.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 28 квітня 2025 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000836 від 05.03.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним та відповідно до якого ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 перебував за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_7 , де спільно вживали спиртні напої.

Під час проведення дозвілля, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті. В ході вказаного конфлікту, ОСОБА_6 , знаходячись у зальній (великій) кімнаті вказаної квартири, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв зі столу у праву руку ніж господарсько-побутового призначення та наніс ним ОСОБА_7 один удар в область грудної клітини зліва, спричинивши потерпілому тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з раною у лівій надключичній ділянці з ушкодженням магістральної судини, яке знаходиться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Від отриманих тілесних ушкоджень, у результаті крововтрати потерпілий ОСОБА_7 помер.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе за ч. 2 ст. 121 КК України визнав повністю та показав, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно о 14 годині 00 хвилин, перебував за місцем свого проживання, разом з ОСОБА_7 , де спільно вживали спиртні напої. Під час проведення дозвілля, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті. В ході вказаного конфлікту, ОСОБА_6 , знаходячись у зальній (великій) кімнаті вказаної квартири, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв зі столу у праву руку ніж господарсько-побутового призначення та наніс ним ОСОБА_7 один удар в область грудної клітини зліва, спричинивши потерпілому тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з раною у лівій надключичній ділянці з ушкодженням магістральної судини, яке знаходиться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Від отриманих тілесних ушкоджень, у результаті крововтрати потерпілий ОСОБА_7 помер. Про вчинене щиро шкодує.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя у момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: зрілого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з середньо-спеціальною освітою, до затримання працював офіційно робітником у дитячому садочку.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття. Ця обставина була вказана й в обвинувальному акті, з наявністю якої суд погоджується.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, наявності як обставини, яка пом`якшує покарання, так і обставини, яка обтяжує покарання, суд не вбачає підстав до застосування положень ст. 75 КК України (як про це просила сторона захисту) щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням, що водночас потребувало б застосуванню положень ст. 69 КК України, підстав до чого судом не встановлено.

Водночас суд вважає можливим призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції статті, що буде домірним вчиненому.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2025 року, тобто до 05 травня 2025 року, із зазначенням, що днем фактичного затримання ОСОБА_6 є 06 березня 2025 року.

Надалі, під час судового розгляду ухвалою суду від 30 квітня 2025 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 29 червня 2025 року, без визначення розміру застави.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо долі речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме з 06 березня 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один тримання під вартою, починаючи з 06 березня 2025 року до 13 травня 2025 року включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме: предмет, схожий на ніж, куртка, кофта, що передані до камери схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 150131), знищити; мобільний телефон ZTE повернути обвинуваченому як власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8