КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4295/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні № 0001476 від 18.05.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Вказано, що строк тримання під вартою необхідно обчислювати з моменту затримання - 01 год. 24 хв. 19.05.2025 року.

Визначено, що строк дії ухвали закінчується о 01 год. 24 хв. 18.07.2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: цілодобовий домашній арешт або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає негайному скасуванню через істотне порушення суддею вимог кримінального процесуального закону при винесенні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник вважає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні відсутні.

Зокрема, щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, захисник зазначає, що поведінка ОСОБА_7 свідчить про відсутність наміру переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки під час затримання та проведення обшуку він жодним чином не чинив опір працівникам правоохоронних органів.

ОСОБА_7 офіційно проживає в м. Києві та зареєстрований з 26.04.2005 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, на думку захисника ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є необґрунтованим та спростовується вказаними фактами.

Захисник також наголошує, що ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність утримання під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Більш того, ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Neumeister проти Австрії, § 10).

Стосовно ризику знищення, переховування або спотворення речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, захисник зазначає, що ОСОБА_7 позбавлений можливості знищити, сховати, спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи, були вилучені під час обшуку та були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та перебувають у відповідних органах, на які покладено обов`язок їх збереження, а отже ризик щодо їх знищення, приховування або спотворення є безпідставним та необґрунтованим.

Тим паче кримінальне провадження внесене в ЄРДР 18.05.2025 року, то співробітники правоохоронних органів вже повинні були вилучити всі речі та документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Захисник також вважає необґрунтованим ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, так як ОСОБА_7 є раніше несудимою особою, що дає підстави вважати ризик вчинення іншого злочину не доведеним.

Також ОСОБА_7 не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується та тим більше не має будь якого наміру переховуватись від суду, більш того має постійне місце проживання, де буде проживати.

Захисник також зауважує, що ОСОБА_7 не має потреби незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, обвинувачених, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, так як під час досудового розслідування кримінальної справи були допитані свідки, поняті та інші зазначені особи, зроблені висновки експерта та попереджені про кримінальну відповідальність про завідомо неправдиві показання.

Звертає увагу, що стороною обвинувачення не надано жодного свідка, на якого вчинявся тиск з боку підозрюваного, в зв`язку з чим вищевказаний ризик впливу на свідків є необґрунтованим.

ОСОБА_7 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, так як сам зацікавлений в найшвидшому розкритті кримінальної справи.

Апелянт вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Захисник наголошує, що ОСОБА_7 має офіційне місце проживання в м. Києві, офіційно проходив стажування щодо працевлаштування, має стійкі соціальні зв`язки: мати, яка підтримає фінансово перший час. ОСОБА_7 , за першою вимогою буде з`являтись до суду за викликом, тому цілодобовий домашній арешт можливо застосувати за місцем проживання.

Разом з тим, слід взяти до уваги характеризуючі дані підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_7 відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має міцні соціальні зв`язки - мати, характеризується позитивно за місцем працевлаштування та стажування.

Також, звертає увагу, що на момент подачі вказаного клопотання, на території міста Києва здійснюється ракетні обстріли та атаки дронами, що слугує реальною та фактичною загрозою для життя та здоров`я ОСОБА_7 з урахуванням місця розташування ДУ «Київський слідчий ізолятор».

На думку апелянта, до підозрюваного цілком можливим було б застосувати домашній арешт, або визначити помірний розмір застави у розмірі від 20 до 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, тримання ОСОБА_7 під вартою не переслідує легітимну мету - запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з огляду на відсутність обставин, що підтверджують жоден із ризиків.

Єдиною підставою для подальшого тримання під вартою є тяжкість злочину у скоєнні якого він підозрюється, а тому подальше тримання під вартою буде порушувати розумні строки дії найбільш суворого запобіжного заходу, наведені вимоги Конституції та КПК України, практику Європейського Суду з прав людини, а також його право на можливість бути звільненим до суду, а отже його права, гарантовані ст. 5 §1 (с), §3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

За таких обставин рішення слідчого судді про задоволення клопотання є незаконним та необґрунтованим, та підлягає скасуванню, із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, пояснення прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів провадження, у провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві, перебувають матеріали кримінального провадженні № 0001476 від 18 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

19.05.2025 року ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

19.05.2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю міста Київ, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

20.05.2025 року (клопотання датоване 19.05.2025 року) слідчий слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодження з прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 0001476 від 18.05.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві, перебувають матеріали кримінального провадженні № 0001476 від 18 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його вітчим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

18.05.2025 року приблизно о 21:35 год., перебуваючи в приміщенні квартири за вищевказаною адресою, на фоні особистої неприязні та сукупності попередніх конфліктів між останніми, у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел спрямований на умисне вбивство вітчима ОСОБА_11 .

З метою реалізації даного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 18.05.2025 приблизно о 21:40 год., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , взяв із кухні квартири кухонний ніж та тримаючи його в правій руці, зайшов до кімнати, в якій перебував ОСОБА_11 та наблизившись до останнього, який в цей час лежав на дивані, сівши на потерпілого зверху, з метою знерухомити останнього, ОСОБА_7 наніс вказаним ножем не менше п`яти ударів в ділянку грудної клітини ОСОБА_11 тобто у ділянку знаходження життєво важливих органів людини, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки на крики потерпілого про допомогу, до кімнати прибігла його дружина, яка відтягнула ОСОБА_7 від потерпілого та почала надавати ОСОБА_11 медичну допомогу, після чого останнього в тяжкому стані госпіталізували до лікарні.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_11 згідно довідки № 352, виданої КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини зліва, не проникаюче колото різане поранення правого плеча та передпліччя, не проникаюче колото різане поранення грудної клітини справа, не проникаюче колото різане поранення лівої підключичної ділянки.

Так, відповідно до ч. 2.1.3. Наказу МОЗ України про «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» № 6 від «17» січня 1995 року, до ушкодження, що небезпечне для життя, належить: поранення грудної клітки, котрі проникли в плевральну порожнину, порожнину перикарду чи клітковину середостіння, у тому числі й без ушкодження внутрішніх органів.

Слідчий зазначив, що 19.05.2025 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

У цей же день, 19.05.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Також слідчий вказав, що на даному етапі досудового розслідування наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків (ризиків), підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що він може їх порушити.

Орган досудового розслідування вважає, що відносно ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Орган досудового розслідування вважає наявність цих ризиків обґрунтованими через те, що матеріали кримінального провадження містять достатні дані, які вказують на те, що саме підозрюваний ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Таким чином, на переконання сторони обвинувачення, застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, надасть змогу переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на розслідування кримінального провадження, у тому числі на свідків та потерпілого, та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні № 0001476 від 18.05.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Вказано, що строк тримання під вартою необхідно обчислювати з моменту затримання - 01 год. 24 хв. 19.05.2025 року.

Визначено, що строк дії ухвали закінчується о 01 год. 24 хв. 18.07.2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Зокрема, на даному етапі досудового розслідування наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1) відомостями, які були отримані під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 від 18.05.2025 року;

2) відомостями, які були отримані під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 від 18.05.2025 року;

3) показаннями свідка ОСОБА_7 , протокол допиту від 19.05.2025 року;

4) показаннями свідка ОСОБА_12 , протокол допиту від 19.05.2025 року;

5) показаннями свідка ОСОБА_13 , протокол допиту від 19.05.2025 року;

6) показаннями свідка ОСОБА_14 , протокол допиту від 19.05.2025 року;

7) відомостями, які здобуто під час затримання особи у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 від 19.05.2025 року;

8) показаннями підозрюваного ОСОБА_7 , протокол допиту від 19.05.2025 року;

9) відомостями, які здобуто під час проведення слідчого експерименту з підозрюваним, протокол від 19.05.2025 року;

10) відомостями, які здобуто під час проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_12 , протокол від 19.05.2025 року;

11) відомостями, які здобуто під час проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 , протокол від 19.05.2025 року;

12) відомостями, які були отримані під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 від 19.05.2025 року;

13) показаннями підозрюваного ОСОБА_7 , протокол допиту від 19.05.2025 року;

14) довідкою № 352, виданою КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», щодо отриманих потерпілим тілесних ушкоджень;

15) іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена у клопотанні та сумнівів не викликає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя, встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні, частково доведені, з огляду на додані до клопотання докази.

На переконання колегії суддів, з урахуванням наявних у справі матеріалів, вищевказані висновки слідчого судді є правильними.

Зокрема, оцінюючи доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), колегія суддів виходить із того, що повідомлена підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а максимальна санкція статті кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років (особливо тяжкий злочин). Тобто перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, підозрюваний може вживати заходів щодо переховування від правоохоронних органів та суду, що негативно вплине на досудове розслідування.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні), вбачається із того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, тобто підозрюваний здатний до вчинення дій насильницького характеру. Вплив ОСОБА_7 на свідків вказаного кримінального правопорушення може сприяти уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі він матиме можливість зустрічатись з ними поза межами кримінального процесуального судочинства, що дасть йому можливість незаконно впливати на них, як шляхом застосування погроз щодо їх життя та здоров`я так у тому числі психологічним чином або умовляннями змушувати їх змінити свої показання, надати нові або відмовитись від наданих раніше з метою створення умов для уникнення від кримінальної відповідальності. Так, станом на 19.05.2025 року по кримінальному провадженню, через перебування в важкому стані та знаходження в реанімації лікарні, не допитаний потерпілий ОСОБА_11 . Також, іншими свідками по кримінальному провадженню є мати та бабуся підозрюваного, які як і потерпілий проживали всі разом в одній квартирі з підозрюваним, а тому враховуючи, що слідчі дії тривають та необхідно проводити додаткові допити свідків та отримати покази потерпілого після покращення його стану здоров`я, вплив підозрюваного на свідків та потерпілого, які є родичами підозрюваного та проживають з ним разом, є дійсними та реальними. Крім того, ще одним свідком кримінального провадження є товариш підозрюваного, до якого останній пішов з місця вчинення кримінального правопорушення та у якого в квартирі підозрюваний прав свої речі в яких був на момент вчинення кримінального правопорушення, з яким також необхідно провести додаткові слідчі дії.

Інші ризики, на думку слідчого судді, є недоведеними, і колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на незазначення таких доказів слідчим у клопотанні та ненадання їх прокурором під час розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу.

Разом з тим, зважаючи на те, що для обрання запобіжного заходу підозрюваному, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, достатнім є доведення хоча б одного із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів, зважаючи на доведеність наявності обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, погоджується з висновком слідчого судді про наявність у справі підстав для застосування запобіжного заходу.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, вік підозрюваного, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання органу досудового розслідування, та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, станом на час розгляду клопотання, колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , зокрема цілодобового домашнього арешту, про що просить захисник в апеляційній скарзі, колегією суддів під час перегляду оскаржуваної ухвали не встановлено.

На переконання колегії суддів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя врахував положення частини 4 статті 183 КПК України, а саме те, що злочин у даному кримінальному провадженні було вчинено із застосуванням насильства, та обґрунтовано не визначив розмір застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Тому, доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними.

На думку колегії суддів, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані та долучені до нього матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Твердження апелянта про недоведеність органом досудового розслідування існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , має міцні соціальні зв`язки, має матір, яка може його підтримати фінансово, характеризується позитивно за місцем працевлаштування та стажування, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Також, всупереч тверджень захисника в апеляційній скарзі, слідчий суддя, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував обставини, визначені ст. 178 КПК України, при цьому, належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що стан здоров`я підозрюваного не допускає тримання його під вартою, слідчому судді надано не було, а тому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність перешкод для утримування ОСОБА_7 під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення та висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4