ЄУН справи: 336/901/25
Номер провадження: 1-кп/336/878/2025
ВИРОК

іменем України

23 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження (ЄРДР № № 0001998 від 31 грудня 2024 року, ЄРДР № 0000111 від 21 січня 2025 року), за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, який має середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.04.2008 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя, за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2, ст. 190, ч.1 ст.70 КК України, до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднаний вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.02.2006 р., остаточне покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.08.09.2010 звільнений умовно достроково, невідбутий строк покарання 10 місяців, 21 день.

- 29.10.2011 Заводським районним судом м.Запоріжжя, за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднано вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя, вул. 02.04.2008, остаточне покарання 5 років позбавлення волі.

- 03.09.2019 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, за ч.2 ст. 187 КК України, до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ухвали Запорізького Апеляційного суду Запорізької області від 21.11.2019 по вироку від 03.09.2019 року, змінено на підставі ст.72 КК України, строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення починаючи з 23.10.2018 до 21.11.2019 з розрахунку доба за дві доби позбавлення волі.

- 03.02.2020 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України, до 9 років, 3 місяці позбавлення волі. Зараховано строк тримання під вартою з 02.02.2016 до 23.02.2017, з 23.10.2018 до 21.11.2019 з розрахунком доба за дві доби позбавлення полі. Звільнений по відбуттю строку покарання 24.07.2024.

- 29.01.2025 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 395 КК України затверджено угоду про визнання винуватості та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строк 1 рік та покладено обов`язки передбачені ч. 1 ст. 76 КК України;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став та вчинив інший корисливий злочин при наступних обставинах:

Так, 25.11.2024 року приблизно о 14 годин 00 хвилин ОСОБА_3 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, умисно, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, в подальшому, Указом Президента України воєнний стан в Україні продовжено та діє в теперішній час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, з тумби в кімнати, таємно викрав рідкокристальний телевізор марки «PHILIPS» модель 32PFL3507H/12 в корпусі чорного кольору вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи складає 4900 гривні 00 копійки, який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_6 , після чого зник з місця вчинення злочину разом із викраденим майном, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в той же день збув викрадений телевізор за 500 грн. 00 коп. Таким чином останній розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_3 , завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 4900 гривні 00 копійки.

Крім того, 20.11.2024 року приблизно о 12 годин 00 хвилин ОСОБА_3 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, умисно, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, В подальшому, Указом Президента України воєнний стан в Україні продовжено та діє в теперішній час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, з підвіконня в спальної кімнати, таємно викрав мобільний телефон марки «РОСО», модель С-65, imel-1: НОМЕР_1 , imel-2: НОМЕР_2 , в корпусі блакитного кольору, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи складає 4966 гривні 43 копійки, який на праві власності належить потерпілій ОСОБА_7 , після чого зник з місця вчинення злочину разом із викраденим майном, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в той же день, збув викрадений мобільний телевізор за 1000 грн., 00 коп. Таким чином останній розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_3 , завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 4966 гривні 43 копійки.

Крім того, 09.01.2025 приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку № 26 по вулиці Владивостоцька, в Шевченківському районні в місті Запоріжжя, під приводом здійснення розмови по мобільному телефону, попрохав у потерпілої ОСОБА_8 , мобільний телефон марки «Redmi 9-А», IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , в корпусі чорного кольору, який на праві власності належить останньої, вартість якого згідно судової товарознавчої експертизи складає 3366 гривень 67 копійки, після чого зник з місця вчинення злочину, не маючи наміру повертати потерпілій ОСОБА_8 , належний її мобільний телефон.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, одразу після викрадення вказаного мобільного телефону, в той же день збув викрадений мобільний телефон за 1000 грн., 00 коп. Таким чином останній розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_3 , завдав матеріальної шкоди ОСОБА_8 на загальну суму 3366 гривні 67 копійки.

Крім того, 19.01.2025 року приблизно о 16 годин 00 хвилин ОСОБА_3 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, умисно, в умовах воєнного стану, зведеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, в подальшому, Указом Президента України воєнний стан в Україні продовжено та діє з теперішній час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, з підлоги в спальній кімнаті, таємно викрав мобільний телефон марки Redmi A3 Star Blue 4/128 Gb", імеі 1: НОМЕР_5 , імеі 2: НОМЕР_6 , в корпусі блакитного кольору, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи складає 3690 гривні 81 копійки, який на праві власності належить потерпілій ОСОБА_9 , після чого зник з місця вчинення злочину разом із викраденим майном, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, одразу після викрадення вказаного мобільного телефону, попрямував до свого знайомого ОСОБА_10 , якому збув викрадений мобільний телефон за 500 грн. 00 коп. Таким чином останній розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_3 , завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 3690 грн. 81 коп.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав, пояснив, що 25.11.2024 року приблизно о 14 годин 00 хвилин він знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, з тумби в кімнати, викрав телевізор марки «PHILIPS» в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_6

20.11.2024 року в обідній час він знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, з підвіконня в спальній кімнаті, викрав мобільний телефон марки «РОСО», в корпусі блакитного кольору, який належить ОСОБА_7

09.01.2025 приблизно о 16 годині 30 хвилин, він знаходячись біля будинку № 26 по вулиці Владивостоцька, в Шевченківському районні в місті Запоріжжя, під приводом здійснення розмови по мобільному телефону, попрохав у потерпілої ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Redmi 9-А», в корпусі чорного кольору. Після чого зник з місця вчинення злочину, не маючи наміру повертати потерпілій ОСОБА_8 , належний її мобільний телефон.

19.01.2025 року приблизно о 16 годин 00 хвилин він знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, з підлоги в спальній кімнаті, таємно викрав мобільний телефон марки Redmi A3 Star Blue 4/128 Gb", в корпусі блакитного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_9 , після чого зник з місця вчинення злочину разом із викраденим майном, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном.

Викраденим майном він розпорядився на власний розсуд, виручені кошти витратив на власні потреби. Вартість майна встановлену в ході досудового розслідування не заперечує.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, та документів які необхідні для стягнення витрат на проведення експертизи, постанови про речові докази та ухвал слідчих суддів застосування запобіжного заходу.

При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вірно розуміє зміст обставин провадження і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що вина у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла підтвердження.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно та за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до статті 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 відносяться до нетяжкого злочину та тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_3 вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, враховуючи дані про його особу, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, до нього застосовувалось покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався, спосіб життя, прокурор просив призначити покарання за сукупністю злочинів у вигляді 5 років позбавлення волі, обвинувачений та захисник просять суворо не карати та визначити мінімальне покарання в межах санкції статей, суд враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини скоєного та спосіб його життя, досудову доповідь, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо виключно в умовах ізоляції його від суспільства та вважає необхідним призначити покарання в межах санкції статей ч. 2 ст. 190 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від покарання з застосуванням ст. 75 КК України, оскільки особа раніше неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів, до нього застосовувалось покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначене судом покарання у виді позбавлення волі, відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи особу винного, обставини вчиненого, спосіб його життя підстав для застосування положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

29.01.2025 вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя затверджено угоду про визнання винуватості, ОСОБА_3 призначено покарання за ст. 395 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строк 1 рік та покладено обов`язки передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року, у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів, рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2025 року затверджено угоду про визнання винуватості, ОСОБА_3 призначено покарання за ст. 395 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строк 1 рік та покладено обов`язки передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

При цьому кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, за якими ОСОБА_3 призначається покарання, яке належить відбувати реально, були вчинені ним до ухвалення щодо нього попереднього вироку від 29 січня 2025 року.

Покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2025 року, з урахуванням вимог закону про кримінальну відповідальність, підлягає самостійному виконанню.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2025 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування з 21 січня 2025 року по 17 березня 2025 року. В подальшому запобіжний захід продовжувався.

Прокурор просив залишити запобіжний захід до вступу вироку в законну силу без змін, оскільки продовжують існувати ризики зазначені в ухвалі слідчого судді та суду та які не зменшилися.

ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів, в умовах воєнного стану, враховуючи особу обвинуваченого, суд не знаходить підстав для скасування або зміни раніше обраного судом щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У зв`язку з цим до набрання вироком законної сили суд залишає незмінним запобіжний захід щодо обвинуваченого, для забезпечення його належної процесуальної поведінки та для запобігання ризиків, що продовжують існувати.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Суд, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ст. 374 ч.4 п.2 КПК України у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до довідок про витрати на проведення експертизи, загальна вартість судово-товарознавчих експертиз становить 3183,60 грн.

Суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз в сумі 3183,60 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2025 року щодо ОСОБА_3 - виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання з 21 січня 2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз в сумі 3183,60 грн.

Речові докази:

- рідкокристальний телевізор марки «PHILIPS» модель 32PFL3507H/12 в корпусі чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_6 , переданий до камери схову речових доказів (квитанція 695) повернути останньому за належністю;

- мобільний телефон марки «РОСО», модель С-65, imel-1: НОМЕР_1 , imel-2: НОМЕР_2 , в корпусі блакитного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_7 , переданий потерпілій, залишити останній за належністю;

- мобільний телефон марки «Redmi 9-А», IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , в корпусі чорного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_8 , переданий до камери схову речових доказів (квитанція 697) повернути останній за належністю;

- мобільний телефон марки Redmi A3 Star Blue 4/128 Gb", імеі 1: НОМЕР_5 , імеі 2: НОМЕР_6 , в корпусі блакитного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_9 , переданий до камери схову речових доказів (квитанція 706) повернути останній за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1