У Х В А Л А

Іменем України

19.08.2025 р. м. Жмеринка

Слідчий суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубова Жмеринського району Вінницької області та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із базовою середньою технічною освітою, працюючого, солдата військової частини, громадянина України, раніше не судимого (судимість погашена),

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000254 від 26.10.2022,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з даним клопотанням, погодженим з прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 , призваний 01.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України за мобілізацією відповідно до Указу Президента № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» та був зарахований до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 54 від 01.03.2022 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на усі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 2 гранатометного відділення гранатометного взводу гранатометної роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією.

Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, згідно до ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введений військовий стан, строк дії якого продовжено Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, № 341 від 17.05.2022, № 573-2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 06.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 10456/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024, який триває по даний час.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації на території України.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 14.09.2022 біля 15.00 год. в районі виконання завдань частиною в місті Миколаїв Миколаївської області виявлено, що номер обслуги 2 гранатометного відділення гранатометного взводу гранатометної роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 , самовільно залишив місце несення служби.

Після чого в порушення вимог ст. ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст.11,16,129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, з метою ухилення від військової служби в умовах воєнного стану, до місця несення служби, а саме військової частини НОМЕР_2 не повернувся, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим ухилився від проходження військової служби та проводив час на власний розсуд до 19.08.2025, тобто до моменту його затримання працівниками поліції.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 підозрюється в учинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

15.08.2025 надано доручення до СКП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 та доставку його до СВ Жмеринського РВП для проведення слідчих дій.

19.08.2025 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу підозрюваного на свідків чи експертів; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В клопотанні слідчий СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 просила застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання і просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні даного клопотання, визнати факт затримання підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до ст. 208 КПК України незаконним; у разі застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити відносно нього як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн.

Підозрюваний ОСОБА_4 та захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 підтримали подані заперечення. Підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що будучи солдатом військової частини самовільно залишив місце служби та поїхав додому.

Заслухавши всіх учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального злочину обґрунтована органом досудового слідства, приведеними у клопотанні слідчого доказами, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення: копією матеріалів службового розслідування; копією протоколу допиту свідка; актом службового розслідування, витягом з наказу від 07.11.2022 №970, витягом з наказу від 17.11.2022 №320, витягом з наказу від 01.03.2022 №54, копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 19.08.2025.

Викладені обставини дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України є вірогідною і достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів, оскільки вказані вище докази з достатньою вірогідністю свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а питання про оцінку вищенаведених доказів з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального злочину не входить до компетенції суду на даному етапі провадження.

В судовому засіданні встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_4 відсутнє постійне місце реєстрації, перебуває в СЗЧ, раніше не судимий (судимість погашена), однак двічі притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 402 КК України та за ч. 3 ст. 407 КК України та знову підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яким передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що характеризує його як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень та наявність ризику вчинення інших злочинів, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, може незаконно впливати на свідків, експертів, що буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи, тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання.

Слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При цьому відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відтак, під час судового розгляду клопотання встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний може вчинювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та відсутність підстав для врахування заперечень сторони захисту та їх задоволення.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи суспільний інтерес, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості, суд вважає що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 виправдані, як це підтверджує практика Європейського суду з прав людини, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 17 жовтня 2025 року включно.

Керуючись ст.ст. 176,178,186,193,194,196,197,202,203,205,309,395 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання 19 серпня 2025 року по 17 жовтня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя