Провадження № 1-кс/344/5465/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000336 від 12.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обгрунтування якого покликався на те, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000336 від 12.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що впродовж 2021-2022 років між Департаментом благоустрою Івано-Франківської міської ради, в особі директора (першого заступника директора) ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_7 , укладено два типові договори, а саме: № 299/21 від 30.09.2021 (вартість договору 3 870 000 грн та додаткової угоди до нього 774 000 грн), № 194/22 від 13.10.2022 (вартість договору 2 511 522,11 грн згідно додаткової угоди №337/22 до договору), предметом яких виступає надання послуг з видалення дерев.

Так, за результатами виконання умов вищезгаданих договорів на території Івано-Франківської міської територіальної громади загалом було видалено дерев загальним об`ємом 2 594,11 м3, які відповідно до Правил утримання зелених насаджень в містах та інших населених пунктах, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10.04.2006, а також Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку в державному секторі 121 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів № 1202 від 12.10.2010, підлягають оприбуткуванню.

Однак, ОСОБА_5 , будучи директором/першим заступником директора Департаменту, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах ФОП ОСОБА_7 , умисно, протиправно, всупереч п. 9.1.16 Правил та п.5 Національного положення, будучи достовірно обізнаним, що видалена деревина після виконання умов договорів та підписання актів за формою КБ-2в та КБ-3 перебуває у відданні Департаменту, не здійснив оприбуткування видалених зелених насаджень, передавши їх ОСОБА_7 , та, водночас з метою приховування злочинного наміру, зменшив суму оплати за послуги з видалення дерев у загальній сумі 224 909 грн (за 391,13 м3 деревини).

Як наслідок, ОСОБА_5 , за результатами виконання договорів

№ 299/21 від 30.09.2021, № 194/22 від 13.10.2022, допущено розтрату деревини об`ємом 2 202,98 м3, загальною вартістю 1 763 427,1 грн, чим завдано збитків Івано-Франківській міській територіальній громаді на вказану суму.

06.08.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Як зазначено у клопотанні, обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , матеріалами проведення тимчасових доступів до речей та документів у Департаменті благоустрою Івано-Франківської міської ради; установчими документами Департаменту благоустрою Івано-Франківської міської ради; довідкою спеціаліста Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області, довідкою спеціаліста Івано-Франківського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України», висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а саме ч. 5 ст. 191 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Також слідчий та прокурор в клопотанні посилаються на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1

ст. 177 КПК України.

Про існування ризику, передбаченого п. 1, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, на думку органу досудового розслідування, свідчить та обставина, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі та він усвідомлює ймовірну неминучість покарання за вчинення такого злочину у разі доведення його вини в суді.

Про існування ризику, передбаченого п. 3, а саме незаконно впливати на свідків, свідчить та обставина, що підозрюваному ОСОБА_5 відомі анкетні дані учасників кримінального провадження, частина свідків перебуває у безпосередньому підпорядкуванні ОСОБА_5 , тобто є працівниками підприємства, де він являється директором, а тому, в силу професійної діяльності, підлеглі по роботі особи можуть підпадати під негативний вплив підозрюваного й змінити свої показання або в подальшому відмовитися від них у судовому засіданні.

Також слідчий та прокурор покликаються ні існування ризику, передбаченого п. 4, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні нібито форс-мажорні чи поважні обставини, або ж симулювати хворобу.

Передбачений п. 5 ризик слідство обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 може вчинити нові злочини у сфері господарської діяльності та продовжувати вчинення злочинів, у яких він підозрюється, оскільки є першим заступником директора Департаменту благоустпрою.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корупційного злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, то застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, на думку прокурора, буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому, просили клопотання задовольнити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання, посилаючись на необгрунтованість висунутої ОСОБА_5 підозри, яка, за твердженням сторонни захисту, фактично є виділеним з іншого кримінального провадження одним епізодом дій, відсутність ризиків. Просили відмовити в задоволенні клопотання слідчого, або обрати щодо ОСОБА_5 найменш обтяжливий запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корупційного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено слідчим суддею, 06 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Причетність ОСОБА_5 до інкримінованих йому дій підтверджується протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , матеріалами проведення тимчасових доступів до речей та документів у Департаменті благоустрою Івано-Франківської міської ради; установчими документами Департаменту благоустрою Івано-Франківської міської ради; довідкою спеціаліста Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області, довідкою спеціаліста Івано-Франківського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України», висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, частково наявні підстави для висновку про можливу причетність ОСОБА_5 до інкримінованих йому дій.

В ході розгляду клопотання прокурором частково доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки після оголошення нової підозри у кримінальному провадженні №0000336 ОСОБА_5 , усвідомлюючи суворість передбаченого інкримінованою йому статтею кримінального закону покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років та про можливе призначення йому саме такого виду покарання в разі доведення його вини у суді, може покинути місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Наведені у клопотанні ризики, передбачені пунктами 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором в судовому засіданні не доведено, оскільки в даному випадку слідчий суддя враховує час внесення відомостей до ЄРДР в кримінальному провадженні №0000325 (з якого в подальшому виділено №0000336), час проведення обшуків у підозрюваного, проведені з ним процесулаьні дії.

Також слідчим суддею враховується, що відповідно до ухвали слідчого судді від 21.01.2025 року у справі №344/952/25 у межах кримінального провадження №0000325 від 21.09.2022 року було застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 140 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 423 920 (чотириста двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять) гривень; зобов`язано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено наступні обов`язки в межах строку досудового розслідування:

- не відлучатися за межі м. Івано-Франківська Івано-Франківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання компетентними органами свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Як зазначили учасники провадження, запобіжний захід у вигляді застави у кримінальному провадженні №0000325 продовжувався та діє станом на даний час.

Слідчий та прокурор підтвердили, що покладені на ОСОБА_5 . В межах даного запобіжного заходу обов`язки ним не порушувалися.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором доведено існування одного зазначеного у клопотанні ризику, передбчаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Інші ризики, на які посилається орган досудового розслідування, залишилися недоведеними.

Крім того, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження та особу підозрюваного, факт виділення даного кримінального провадження №0000336 з попереднього кримінального провадження №0000325 (яке кваліфіковано за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України) не зможе запобігти встановленим слідчим суддею в ході розгляду даного клопотання ризикам.

Слідчий суддя наголошує, що сама тяжкість покарання не може бути основною підставою для застосування до особи найобтяжливішого запобіжного заходу.

Вирішуючи дане клопотання, слідчий суддя враховує, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; має міцні соціальні зв`язки; на утриманні підозрюваного є неповнолітня дитина з інвалідністю та повнолітня донька-студентка; має постійне місце проживання та місце роботи, офіційний дохід. Ним в повному обсязі сплачено розмір застави, як застосованого запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000325, і такий запобіжний захід є дієвим, забезпечує встановлені слідчим суддею у кримінальному провадженні №0000325 ризики, які є аналогічними тим ризикам, на які посилається слідчий та прокурор в даному провадженні (докази протилежного в матеріалах клопотання відсутні).

Кримінальне провадження №0000336, яке виділено з попереднього кримінального провадження №0000325, стосується одних і тих же правовідносин за можливої участі ОСОБА_5 .

В основу підозри ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №0000336 покладено практично ті самі докази, якими обгрунтовувалася підозра в кримінальному провадженні №0000325 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/124613969).

Як вже було зазначено, у межах кримінального провадження №0000325 до підозрюваного ОСОБА_5 вже було застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 140 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 423 920 гривень; одночасно покладено на нього відповідні обов`язки.

Визначену суму застави сплачено ОСОБА_5 до державного бюджету.

Докази на підтвердження того, що такий запобіжний захід, з яким звертався слідчий у попередньому кримінальному провадженні і який було застосовано слідчим суддею шляхом задоволення його клопотання, виявився недієвим в матеріалах справи відсутні. Натомість, слідчий і прокурор в судовому засіданні підтвердили, що підозрюваний ОСОБА_5 покладені на нього слідчим суддею обов`язки не порушував. На те, що всупереч застосовваному запобіжному заходу у виді застави відбувся прояв певних ризиків у кримінальному провадженні слідчий та прокурор не посилалися.

Обгрунтованих пояснень стосовно того, яким чином додатковий епізод у кримінальному провадженні в межах одних і тих самих правовідносин зумовлює наявність додаткових ризиків та може бути усунутий лише шляхом застосування найобтяжливішого запобіжного заходу (тримання під вартою) прокурор та слідчий в судовому засіданні не надали.

Так, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З урахуванням наведеного та враховуючи характеризуючи дані особи підозрюваного, наявність постійного місця проживання та роботи, відсутність судимостей, та інші обставини, які було зазначено вище слідчим суддею, до нього слід застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження, оскільки він є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та пред`явленій йому підозрі, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Ч. 6 ст. 194 КПК України передбачено, що обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців та при необхідності можуть бути продовжені.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193-194, 196, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- не відлучатися за межі Івано-Франківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання компетентними органами свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Покладені на ОСОБА_5 обов`язки діють до 05 жовтня 2025 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання зазначених обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_5 доручити здійснювати слідчому відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текс ухвали складено та підписано 14.08.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_12