Справа № 953/3621/25
н/п 1-кс/953/3506/25
"07" травня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи уродженцем та мешканцем м. Харкова, який зареєстрований і проживає у квартирі АДРЕСА_2 , у період після повномасштабного воєнного вторгнення в Україну з боку держави-агресора (російської федерації, далі - рф), яке розпочалось 24.02.2022, вирішив стати на шлях протиправної діяльності та вчинив злочини проти основ національної безпеки, а також проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.
24.04.2025 слідчим, за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні, повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.
24.04.2025 стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком дії до 21.06.2025.
У ході обшуку встановлено, що вилучений системний блок та телефон належать ОСОБА_4 , оскільки вилучення вказаних речей здійснено безпосередньо у присутності цієї особи за місцем його проживання, а також відповідно до наданих ним пояснень під час обшуку та змісту вказаних інформаційних систем, які містять особисті дані та облікові записи на ім`я підозрюваного.
Крім цього, під час вищевказаного обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживають громадяни України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вилучено у спільній кімнаті (вітальні) вказаних осіб предмет з тканини помаранчевого та чорного кольорів, схожий на т.зв. «георгіївську стрічку». Відомостей щодо володіння даною річчю конкретною особою з проживаючих у приміщенні учасниками обшуку не зазначено, документів, які підтверджують право власності на дане майно не надано.
У ході проведеного під час даної слідчої дії первинного огляду вказаних предметів виявлено, що зазначені речі мають значення для кримінального провадження та встановлення обставин вчинення правопорушення.
Зокрема, вказаний мобільний телефон має встановлений застосунок месенджеру «Telegram», у якому авторизований аккаунт під назвою « ОСОБА_7 » (ідентифікаційне ім`я користувача ОСОБА_8 ), прив`язаний до н.т. НОМЕР_4 , який містить відомості щодо відправлення вищезазначених текстових повідомлень, в яких містяться виправдовування збройної агресії РФ проти України, публічні заклики до зміни меж території України.
Разом з цим, виявлені у ході обшуку інформаційні дані у вигляді історії систематичного перегляду веб-ресурсів проросійського спрямування, що зберігаються на зазначеному системному блоці, а також предмет з тканини помаранчевого та чорного кольорів, схожий на т.зв. «георгіївську стрічку», вказують на політико-ідеологічні мотиви ОСОБА_4 , які спричинили вчинення вказаних злочинів.
24.04.2025 постановою слідчого вищезазначені предмети визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
За вказаних обставин, прокурор у поданому клопотанні просить накласти арешт на вказане майно з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, на адресу суду спрямувала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримала та просила задовольнити.
Власник майна в судове засідання не доставлявся, повідомлявся у встановленому законом порядку, на адресу суду надано заяву від захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про розгляд клопотання за їх відсутності, та проти його задоволення не заперечують.
24.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.04.2025 слідчим було проведено обшук, та вилучено майно, яке зазначене в протоколі обшуку, та в прохальній частині клопотання прокурора про арешт майна.
24.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.
24.04.2025 відносно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком до 21.06.2025 року включно.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
В зв`язку з вищевикладеним, прокурором було підготовлено клопотання про арешт майна, яке 25.04.2025 направлено на адресу Київського р/с м. Харкова для подальшого розгляду, однак ухвалою слідчого судді від 28.04.2025 клопотання було повернуто прокурору, та встановлено строк в 72 год. для усунення недоліків, яка була отримана слідчою 30.04.2025 о 14.10 год. Після усунення недоліків прокурором повторно 03.05.2025 спрямовано клопотання про арешт майна.
Таким чином, згідно зі ч. 3 ст. 172 КПК України, передбачений законом строк в сімдесят дві години для усунення недоліків не порушено.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину… Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
При тому, ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Прокурор в своєму клопотанні просить застосувати захід забезпечення у вигляді арешту з підстав п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане в клопотанні майно, оскільки прокурор довела наявність достатніх підстав вважати, що вказані речі та майно є речовими доказами та зберегли на собі сліди вчинення злочину, які необхідно вивчити, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення злочинів, в тому числі шляхом проведення відповідних експертиз.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.
Слідчий суддя також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.
У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту згідно положень ст. 174 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Визначити місцем зберігання арештованого майна: слідчий відділ УСБУ в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами, відсутніми при оголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя - ОСОБА_1