Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 534/812/20
Провадження № 1-кп/553/21/2025
В И Р О К

Іменем України

23.06.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілої - ОСОБА_13

представника потерпілої ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_14 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_15 , ОСОБА_16

обвинуваченого ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000183 від 09 березня 2020 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро (Дніпропетровська), українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньо-спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, працюючого на посаді слюсаря-ремонтника в ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_17 вчинив умисні дії, які виразились в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за наступних обставин.

08 березня 2020 року у вечірній час ОСОБА_17 разом зі своїм товаришем ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, перебували в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де разом із подругами святкували 8 Березня.

Так, під час відпочинку до столу, за яким знаходився ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, підійшов потерпілий ОСОБА_18 , який поставивши на стіл пляшку шампанського та горілки, запропонував їм вжити алкогольні напої, що не сподобалось ОСОБА_17 , після чого останній запропонував потерпілому вийти з кафе-бару для вирішення конфліктної ситуації.

Близько 22 год 30 хв, ОСОБА_17 разом з ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, та потерпілим ОСОБА_18 повторно вийшли на подвір`я кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », де в ході розмови, що переросла в бійку, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_17 виник умисел на спричинення ОСОБА_18 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_17 , умисно завдав потерпілому декілька ударів руками, стиснутими в кулак, у ділянку обличчя, тулубу та один удар в область шиї, спричинивши ОСОБА_18 тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці, а саме: у вигляді: закритої травми шиї зліва з розлитим крововиливом по ходу судинно-нервового пучка зліва, переломом лівого великого рога під`язикової кістки та лівого верхнього рога щитоподібного хряща з крововиливами в оточуючі м`які тканини, крововиливом в м`які тканини шиї зліва, синцем на лівій передньо-боковій поверхні шиї, що супроводжувалось ушкодженням рефлексогенної зони (ділянка каротидного синуса зліва) і ускладнилась рефлекторною зупинкою серця, та по ступеню тяжкості, стосовно живої особи, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_18 настала внаслідок тупої закритої травми шиї, що супроводжувалась ушкодженням рефлексогенної зони (ділянка каротидного синуса зліва) та ускладнилась рефлекторною зупинкою серця, що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження.

Відразу після вчинення злочину ОСОБА_17 залишив місце події.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав повністю, заперечував наявність конфлікту між ним та потерпілим ОСОБА_18 , при цьому вказуючи на причетність до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_18 саме ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виокремлено в окреме провадження. Разом із тим, ОСОБА_17 , під час судового розгляду кримінального провадження, неодноразово наголошував на тому, що в результаті спричинення потерпілим йому сильного удару в щелепу зліва, не заперечує можливості нанесення ним потерпілому «рефлекторного» удару у відповідь.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_15 , під час розгляду матеріалів кримінального провадження, вказував на невідповідність наявності в них декількох заяв потерпілої ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення відносно її загиблого чоловіка ОСОБА_18 ..

Захисник обвинуваченого ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_16 , у свою чергу, не погодився з правовою кваліфікацією органу досудового розслідування дій свого підзахисного за ч. 2 ст. 121 КК України, вказувавши на відсутність в діях обвинуваченого умислу на спричинення потерпілому ОСОБА_18 тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого настала його смерть, а відтак, й відсутність суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Натомість, на думку захисника, обвинувачений діяв в стані необхідної оборони, оскільки захищав своє життя від протиправного нападу потерпілого ОСОБА_18 , проте перевищив її межі, у зв`язку з чим його дії слід кваліфікувати за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_17 у вчиненні умисних дій, які виразились в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_18 .. Дане підтверджується сукупністю наступних доказів.

Надаючи оцінку доказам та вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого у скоєнні даного злочину, судом, перш за все, враховано вимоги ст. ст. 8, 28,62 Конституції України, ст. 370 КПК України, ст. ст. 3,13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року, практику Європейського суду з прав людини, якими передбачено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише національним і європейським законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.

Так, ст. 2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1,2, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію процесуальних прав, передбачених цим кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суд має керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ч. 2, 4 ст. 17КПК України. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Крім того, у п. 54 справи «Лопатін і Медведський проти України» (заяви № 2278/03 та №6222/03) зазначено, що при оцінці доказів Суд застосовує стандарт оцінки доказів «поза розумним сумнівом». Такі докази можуть випливати з співіснування достатньо сильних, чітких і послідовних умовиводів або схожих неспростовних припущень стосовно фактів.

Поряд із цим, суд наголошує на тому, що відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не може бути визнано доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом.

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 10, 13, 15 ст. 7 КПК України), тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду та її недотримання судом, виходячи зі змісту ч. 2ст. 23 та ст. 86 цього Кодексу, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення судом, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом, а отже судове рішення не може бути визнано законним та обґрунтованим і згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню, що узгоджується з практикою Верховного Суду (справа № 481/227/18).

Так, під час судового розгляду кримінального провадження були допитані: потерпіла, свідки, обвинувачений, дослідженні всі наявні в матеріалах справи письмові докази. Судом всебічно забезпечувались необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зокрема виносились ухвали про: витребування інформації, встановлення місцязнаходження та привід свідків, про проведення судових засідань в режимі відеоконференції; забезпечено виклик та допит експерта у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_17 в ході судового розгляду кримінального провадження показав, що 08 березня 2020 року він та ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, пішли з роботи раніше орієнтовно о 17 год, для того аби відсвяткувати Міжнародний жіночий день. Компанія, що складалась із: нього, ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та жінки на ім`я ОСОБА_22 зібралась у квартирі сусідки обвинуваченого по сходовому майданчику на ім`я ОСОБА_23 . На початку вечора він випив декілька чарок горілки. Близько 21 - 22 год жінки з їх компанії запропонували піти до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », на що обвинувачений погодився неохоче, так як на наступний день на роботі мав заплановані важливі ремонтні роботи.

У кафе-барі компанія відпочивала за окремим столиком, танцювали, замовляли та вживали спиртні напої, за які розраховувався саме він. Зі слів самого обвинуваченого, того вечора в барі він вжив лише один бокал пива. Майже годину потому він, ОСОБА_21 та жінка на ім`я ОСОБА_22 вийшли до місця, що відведене для паління та яке розташоване поблизу виходу із закладу, де до них підійшло двоє незнайомих йому чоловіків: один середнього росту та звичайної статури, інший - кремезний та агресивний, який без будь-яких пояснень почав хапати ОСОБА_21 за руки та обличчя, на що ОСОБА_17 зробив йому зауваження, попросив не чіпати жінку, що вкрай не сподобалось чоловіку, та той став пропонувати ОСОБА_17 вийти на подвір`я, розібратись, проте жінки владнали цей конфлікт. ОСОБА_17 разом з ОСОБА_21 та жінкою на ім`я ОСОБА_22 повернулись до приміщення кафе-бару, де продовжили відпочинок, у той час як потерпілий та його товариш залишились в тому ж місці, що відведене для паління.

У подальшому, коли обвинувачений разом із ОСОБА_20 повернулися з танцмайданчика, останній звернув увагу на пляшку горілки та шампанського, що стояли на їх столику. Оскільки саме він пригощав свою компанію, поцікавився звідки напої, на що йому пояснили, що їх приніс потерпілий в якості вибачення, «мирової». Так, у ході святкування, до них зі сторони ОСОБА_21 , підсів потерпілий ОСОБА_18 , останні спілкувались між собою, проте суті їх розмови, через гучну музику, йому чутно не було. Раптово чоловік знову почав хапати жінку за руки, на що обвинувачений підійшовши до них, зробив йому повторне зауваження, у результаті якого ОСОБА_18 встав із-за столу та пішов. За столиком потерпілий з ОСОБА_21 спілкувався близько 20 хв. Де саме, на час вказаного конфлікту, що відбувся між ОСОБА_21 співмешканкою ОСОБА_19 та ОСОБА_18 перебував сам ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, обвинуваченому невідомо.

Близько 20 30 хвилин потому, потерпілий повернувся, сів поряд із ОСОБА_17 та, прибираючи сумку жінки на ім`я ОСОБА_22 зі столу, мало не зачепив нею обвинуваченого, на що жінки з компанії обвинуваченого почали висловлювати йому зауваження. У цей момент ОСОБА_18 схопив ОСОБА_17 за шию і почав його придушувати, на що обвинувачений просив його відпустити. У подальшому потерпілий, схопивши за капюшон кофти ОСОБА_17 , почав тягнути останнього із-за столу, вказуючи йому вийти на вулицю та розібратись. Обвинувачений погодився, так як вважав за необхідне спокійно владнати конфліктну ситуацію, з`ясувати причину агресивної поведінки потерпілого відносно ОСОБА_21 , при цьому в кафе-барі це виявилось неможливим, адже гучно грала музика.

Вийшовши на вулицю, чоловіки стали обличчям один до одного; з правого боку від обвинуваченого був розташований вхід до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 »; зі сторони потерпілого зліва стояв знайомий останнього свідок ОСОБА_24 .. Між ОСОБА_18 та ним раптово опинилась жінка на ім`я ОСОБА_22 , що стояла обличчям до потерпілого та намагалась його утихомирити, у цей час свідок ОСОБА_24 також говорив з потерпілим, просив останнього заспокоїтись. При цьому ОСОБА_18 активно намагався через жінку на ім`я ОСОБА_22 нанести йому удар, стискаючи руки в кулаки. У той час коли обвинувачений попрохав жінку відійти, у цілях її ж безпеки, та відволікся, хтось наніс йому сильний удар в підборіддя зліва, від чого він втратив свідомість, проте на землю не впав.

Стоячи на ногах та прийшовши до тями, обвинувачений побачив, що ОСОБА_20 тримає його під ліву руку, при цьому відчував запаморочення та біль в області щелепи. Відразу побачив, що стоїть обличчям до входу в кафе-бар; на відстані 1,5-2 м від нього, з правого боку на асфальті лежав потерпілий ОСОБА_18 , в положенні спиною до землі, а поряд з головою потерпілого стояв ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та жінка, яку обвинувачений не зміг розпізнати. Попереду на відстані 2-3 м теж перебували невідомі йому жінки.

Разом із тим, обвинувачений зауважив, що не бачив як потерпілий падав на землю та вказував на можливість нанесення ним ударів потерпілому в якості рефлекторної «здачі» на його удар, проте не пам`ятає цього. У подальшому до потерпілого не підходив, не чіпав, не пам`ятає чи перевертав його, та вказав, що особисто не бачив чи бив його хтось інший, зокрема ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження. Не знав чи викликав хтось на місце події швидку допомогу потерпілому, або ж працівників поліції. Де перебував до цього моменту ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, обвинуваченому невідомо, із приміщення кафе-бару разом з ними він не виходив, і нібито пішов за сигаретами.

Одразу після цих подій, ОСОБА_20 , яка на той час була співмешканкою ОСОБА_17 , почала наполягати піти додому, адже обвинувачений вже зранку мав виходити на роботу, тому від закладу йшли втрьох: ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . По дорозі останній зателефонувала мати та повідомила, що у її сина піднялась температура 39, 6 °C, після чого взявши слухавку, ОСОБА_17 впевнився, що мати викликала швидку допомогу, та запевнив її в тому, що вони приїдуть до ОСОБА_25 . Опинившись вдома, обвинувачений разом з ОСОБА_20 почали збирали речі та документи, у цей момент ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, попрохав зайти до їх квартири, для того аби вимити руки. Враховуючи, що ОСОБА_19 був бригадиром ОСОБА_17 , останній попросив владнати питання його відсутності на роботі, на що ОСОБА_19 погодився та зазначив, що поїде до Кривого Рогу разом із ними, так як давно не бачив своїх дітей.

Приїхавши до залізничного вокзалу м. Кременчука, ОСОБА_17 та ОСОБА_20 взяли квитки на потяг, чекати який лишалось ще близько 2-3 годин, при цьому ОСОБА_19 переконав їх у необхідності викликати таксі для того аби швидше доїхати до Кривого Рогу та запевнив у тому, що має кошти та оплатить поїздку, тому ОСОБА_20 повернула квитки на потяг і, замовивши таксі, вони всі разом виїхали до Кривого Рогу. У дорозі обвинувачений відчував сильний головний біль, біль в області щелепи, зазначив, що ушкоджень, ран, саден, бруду, крові на собі не помітив, у дорозі час від часу засинав. При цьому, запитував у ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, що сталось на місці події, на що останній пояснив, що бачив як потерпілий бив його та вирішив негайно втрутитись. По шляху слідування змінювали таксі на інше, оскільки водій не погодився везти їх так далеко. У м. Олександрія їх було зупинено та в подальшому затримано працівниками поліції.

Так, на уточнюючі запитання учасників процесу обвинувачений показав наступне. Станом на дату вчинення кримінального правопорушення, працював слюсарем-ремонтником на заводі. Проживав обвинувачений на постійній основі у м. Горішні Плавні з ОСОБА_20 , яка має дитину, що проживала на той час з її матір`ю у м. Кривий Ріг. З ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, знайомі давно, разом працювали, дружили сім`ями. До вказаних подій із померлим ОСОБА_18 знайомі не були, конфліктів з ним не виникало. ОСОБА_17 також повідомив, що не розмовляв у той вечір безпосередньо з ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та не повідомляв про конфлікт його цивільної дружини з невідомим чоловіком, у ході якого останній хапав її за руки та тягнув. Будь якого спілкування чи сварки між потерпілим та ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, не бачив, проте під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження, неодноразово наголошував на тому, що весь обсяг тілесних ушкоджень, виявлених на тілі потерпілого ОСОБА_18 , були спричинені саме ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження. Обвинувачений ОСОБА_17 також вказував, що як у приміщенні, так і на вулиці між ним та свідком ОСОБА_24 не було спілкування чи фізичного контакту. Вказував, що контролював ситуацію того вечора, оскільки мало випив спиртних напоїв. Не бачив слідів крові чи бруду на тілі та обличчі потерпілого. Лише в дитинстві займався боксом.

Під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження ОСОБА_17 зазначив, що вимоги цивільного позову потерпілої не визнає в повному обсязі, оскільки не причетний до загибелі потерпілого.

Показання обвинуваченого ОСОБА_17 щодо його непричетності до настання смерті потерпілого, а також щодо не нанесення ним ударів потерпілому, від яких той помер на місці, суд сприймає критично, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами дослідженими та перевіреними судом під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, у тому числі і з показаннями свідків та експерта.

Проте, судом приймаються до уваги показання обвинуваченого про те, що останній не заперечує свого перебування 08 березня 2020 року у кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , наявності багаторазової конфліктної ситуації з потерпілим та власного невдоволення та обурення поведінкою останнього, що вказує на визнання самим обвинуваченим факту його присутності на місці події та наявність у нього вказаних неприязних стосунків з ОСОБА_18 , які раптово виникли під час їх неодноразових сутичок на місці події.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 дружина загиблого ОСОБА_18 пояснила, що 08 березня 2020 року вона разом з чоловіком та дитиною перебували вдома. Близько 20 год. вечора потерпілий, вийшовши до коридору, зустрів сусіда та повідомив дружину про те, що разом із ним у кафе-барі збирається випити кави. Так, потерпіла залишилась вдома з дитиною, при цьому, вже близько 00 год ночі, у двері почали дзвонити та наполегливо просили відчинити, представившись працівниками поліції. Враховуючи, що жінка знаходилась вдома з дитиною сама, достеменно знаючи, що у будинку всі користуються домофоном, а тому безпосередній дзвінок у двері визнала підозрілим, внаслідок чого викликала поліцію, і тільки після її прибуття відчинила двері та дізналась про подію, що сталась з її чоловіком.

Близько 00 год 01 год. ночі, прибувши разом з працівниками поліції на місце події, що розташоване поблизу входу до приміщення кафе - бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_3 , дружина загиблого побачила тіло свого чоловіка без ознак життя, що було розташоване на спині, головою до дороги та огороджене стрічкою. Обличчя ОСОБА_18 було в саднах та крововиливах, живіт оголений. Інші обставини кримінального правопорушення їй невідомі.

Потерпіла також повідомила про те, що її чоловік ОСОБА_18 за життя працював в ПРАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та був основним годувальником сім`ї. Охарактеризувала загиблого як спокійного та неконфліктного чоловіка, що завжди допомагав іншим. У день події вживав алкогольні напої, проте у стані сильного алкогольного сп`яніння не перебував. Кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , знаходиться приблизно в 5-7 хв від дому, де проживало подружжя. Поряд із цим, вказала, що на місці скоєння злочину, обвинуваченого ОСОБА_17 , як і ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, не бачила. Раніше ні вона, ні її загиблий чоловік із ОСОБА_17 чи ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, знайомі не були.

Потерпіла ОСОБА_13 цивільний позов підтримала повністю та просила його задовольнити, відносно міри покарання обвинуваченому ОСОБА_17 прохала суд призначити останньому сувору міру покарання, що передбачена за вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому.

Оцінюючи показання потерпілої, з точки зору їх достовірності, слід зазначити, що вони в повній мірі узгоджуються з іншими зібраними у кримінальному провадженні та перевіреними в суді доказами, є логічно послідовними та не суперечливими за своїм змістом, у зв`язку з чим суд приймає їх як правдиві та такі, що відповідають обставинам, викладеним у вироку та які можливо покласти в основу обвинувачення ОСОБА_17 , яке йому інкримінується.

З поміж іншого, винність обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин наведених у вироку, підтверджується показаннями наступних свідків.

Свідок ОСОБА_24 , у ході судового розгляду кримінального провадження, повідомив, що 08 березня 2020 року зустрів під під`їздом будинку свого сусіда ОСОБА_18 , який запропонував йому випити. Викликавши таксі, чоловіки спочатку під`їхали до невідомого свідку будинку, куди зайшов потерпілий, та через деякий час повернувся без настрою, після чого вони направились до ринку, де розташована шашлична, яка на той час була закритою. Так, в кафе поряд, назву якого свідок не зміг пригадати, потерпілий вжив 100-150 г горілки, після чого чоловіки вирішили піти до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Відразу при вході до приміщення кафе-бару ОСОБА_18 вчинив конфлікт з невідомим хлопцем, що відпочивав в одній компанії з перукарем потерпілого, котра у подальшому й владнала цю сварку. У кафе-барі ОСОБА_18 замовив каву, 100 г горілки, сік та бокал пива для себе. У подальшому потерпілий, взявши пляшку горілки, підсів за столик компанії, з якою попередньо був конфлікт та, переставляючи жіночу сумку, що стояла на столі, зачепив нею цього ж хлопця спортивної статури, з яким попередньо мав конфлікт.

У подальшому ОСОБА_24 , ОСОБА_18 та невідомі свідку чоловіки вийшли з приміщення кафе-бару на подвір`я. Зі слів свідка, ОСОБА_18 та хлопець спортивної статури стояли один навпроти одного, свідок же перебував по ліву сторону потерпілого. Так, на сутичку відреагувала жінка, що працює у кафе-барі остання, перебуваючи між ОСОБА_18 та хлопцем, намагалась їх розборонити та заспокоїти. Проте, незабаром із закладу вибігла дівчина хлопця спортивної статури, відштовхнула працівницю кафе-бару, після чого він відразу наніс удар ОСОБА_18 правою рукою, зігнутою в кулак, в ділянку шиї. Удари наносив лише хлопець спортивної статури, інший же худорлявий, намагався вчинити бійку саме зі свідком ОСОБА_24 , проте жодних тілесних ушкоджень йому не наніс, лише порвав куртку. Тривалість цих подій становила до 15 хв. Так, свідок ОСОБА_24 , вирвавшись, відбіг від місця скоєння злочину, та коли повернувся побачив, що ОСОБА_18 без ознак життя лежить на асфальті біля приміщення кафе-бару, при цьому навколо нього нікого не було, тому свідок у подальшому викликав швидку допомогу та працівників поліції.

Також свідок ОСОБА_24 повідомив, що до цих подій знав ОСОБА_18 близько року. Потерпілого охарактеризував як спокійного, добродушного, працьовитого чоловіка. Раніше ні він, ні потерпілий не знали та не зустрічались з обвинуваченим ОСОБА_17 , у тому числі і з ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження.

Поряд із цим свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні підтвердив свої показання, надані ним під час слідчого експерименту, що був поведений в ході досудового розслідування за його участі 10 березня 2020 року.

Так, зі змісту Протоколу проведення слідчого експерименту від 10 березня 2020 року та диску, що доданий до нього, який був безпосередньо відтворений та досліджений судом, вбачається, що ОСОБА_24 запропоновано відтворити події, свідком яких він став 08 березня 2020 року біля кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за адресою: АДРЕСА_3 , у ході чого він повідомив, що близько 21 год 00 хв вечора, він разом із своїм товаришем ОСОБА_18 прийшли до вказаного кафе та одразу замовили 50 г горілки. Згодом у потерпілого ОСОБА_18 , у місці, що відведене для паління, виник конфлікт з двома невідомими свідку чоловіками, з якими також перебувала жінка, що владнала даний конфлікт. Повернувшись до приміщення кафе-бару, ОСОБА_18 придбав пляшку шампанського та горілки та пішов до столика, де відпочивала компанія, що складалась із двох чоловіків та декількох жінок, з якими раніше у нього виник конфлікт. У той момент ОСОБА_24 знову вийшов на вулицю покурити і, повернувшись до приміщення, до нього підсів потерпілий ОСОБА_18 та випивши пиво, попрямував до танцмайданчика (т. 4 а. с. 48-57).

Згодом ОСОБА_18 знову приєднався до вищевказаної компанії та, сівши за стіл, став переставляти жіночу сумочку, що стояла на дивані, що вкрай не сподобалось жінкам, на що вони почали висловлювати йому свої невдоволення. Після цього у ОСОБА_18 та двох чоловіків розпочався словесний конфлікт, у ході якого вони втрьох вийшли на вулицю та через декілька хвилин до них приєднався свідок. Так, ОСОБА_24 повідомив про те, що на подвір`ї кафе-бару чоловіки стояли обличчям один до одного, навпроти входу до кафе, між ними продовжувався конфлікт, який намагалась владнати жінка, що працює поваром у цьому кафе. Проте, згодом з кафе-бару вийшла жінка з компанії цих чоловіків та відвела працівницю кафе-бару в бік, і в цей момент, один із чоловіків, що стояв навпроти ОСОБА_18 , спортивної статури та одягнений в темний спортивний костюм, наніс своєю правою рукою, стиснутою в кулак, один удар в область лівої сторони шиї ОСОБА_18 , у результаті чого останній почав осуватись вбік цього ж чоловіка. У цей час ОСОБА_24 намагався завадити іншому чоловіку також наносити удари ОСОБА_18 , та відбіг від останнього по ліву сторону на відстань приблизно 7-10 м, інший чоловік, якого відганяв свідок, був розташований від нього на відстані близько 5-7 м (т. 4 а. с. 48-57).

У подальшому свідок ОСОБА_24 почав підходити спиною до ОСОБА_18 , а обличчям до чоловіка, якого він відганяв та, повернувши голову ліворуч, помітив, що ОСОБА_18 вже лежить на асфальті спиною до землі, обличчям догори, головою в бік проїжджої частини, ногами в бік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_6 », а чоловік, який наніс йому удар першочергово, стояв біля його голови, у напівзігнутому положенні, та намагався завдати аналогічного удару правою рукою, стиснутою в кулак, в область правої сторони його шиї, на що свідок підбіг та відштовхнув цього чоловіка в бік. Після цього він присів біля голови ОСОБА_18 , взяв її своїми руками та зрозумів, що той перебуває без свідомості, ніяких ознак життя не подає. У цей момент свідок відчув, що інший чоловік схопив його за праву сторону його куртки, проте ОСОБА_24 , відразу вирвавшись, почав бігти в сторону проїжджої частини та, діставши з кишені телефон, зателефонував до поліції та повідомив їм про дану подію, попрохав викликати швидку допомогу. Приблизно через 4 хвилини, свідок повернувся до місця бійки, проте чоловіків там вже не було, ОСОБА_18 продовжував лежати на асфальті без ознак життя (т.4 а. с. 48-57).

Так, показання свідка ОСОБА_24 , надані ним на етапі досудового розслідування під час слідчого експерименту та допиту у судовому засіданні, враховуючи їх послідовність та узгодженість з іншими доказами по справі, підтверджують обставини, що викладені у вироку, у тому числі підтверджують факт наявності конфлікту між потерпілим ОСОБА_18 та обвинуваченим ОСОБА_17 , що першочергово виник у місці, відведеному для паління, продовжився за столиком у кафе-барі, де відпочивала компанія, та переріс у бійку на подвір`ї, у ході якої саме обвинувачений ОСОБА_17 умисно, рукою, стиснутою в кулак, спричинив потерпілому ОСОБА_18 тілесні ушкодження, в область лівої сторони шиї потерпілого, від яких останній помер на місці. При цьому суд також враховує те, що сам свідок ОСОБА_24 був учасником бійки, зазнавав фізичного впливу, у тому числі відбігав з місця скоєння злочину аби дійсно уникнути його побиття невідомими чоловіками та викликати працівників поліції, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, а відтак загроза для життя як потерпілого ОСОБА_18 , так і свідка ОСОБА_24 внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, на місці події була реальною та невідворотною, оскільки нападники, по відношенню до свідка з потерпілим, були більш активними та агресивно налаштованими на здійснення фізичної розправи з ними, та які й були ініціаторами вказаної бійки, і перші її розпочали.

З огляду на викладене суд приймає як належний та допустимий доказ показання свідка ОСОБА_24 , надані ним під час судового розгляду даного кримінального провадження, які в повній мірі узгоджуються з іншими доказами в їх сукупності.

Свідок ОСОБА_26 повідомила суду, що станом на дату вчинення кримінального правопорушення, вона працювала поваром у кафе-барі «12 стільців». Прийшовши на роботу 08 березня 2020 року о 20 год вечора, побачила, що компанія ОСОБА_17 вже відпочивала за столиком в кафе-барі. Так, жінка стала очевидцем початку конфлікту у закладі та пояснила, що потерпілий розмовляв з ОСОБА_21 , при цьому у закладі гучно грала музика, тому аби почути один одного, їм довелося стояти ближче, при цьому ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, здалось, що між ними стосунки, тому останній викликав ОСОБА_18 для з`ясування відносин. Так, у коридорі, де відведено місце для паління, між ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 виникла сутичка, при цьому свідок втрутилась та попросила чоловіків не розпочинати бійку, а згодом повернулась на кухню.

Через деякий час, свідок побачила бійку вже на вулиці між ОСОБА_17 та потерпілим, ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та його товаришем, на що жінка вкотре втрутилась, намагалась розборонити чоловіків. При цьому, на подвір`ї також перебували дівчата з компанії обвинуваченого. Не пам`ятає хто наносив удари, їх черговість, момент падіння ОСОБА_18 також не бачила, адже повернулась в заклад для того аби викликати допомогу та розборонити чоловіків. Повернувшись на подвір`я, жінка побачила, що потерпілий вже лежав на асфальті, не рухався, при цьому поряд знаходились ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та обвинувачений ОСОБА_17 , що били його: точно пам`ятає як ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, наносив удари товаришу потерпілого, а в подальшому вдарив ОСОБА_18 ногою по обличчю, після чого, разом із ОСОБА_17 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 з місця скоєння злочину зникли. Незабаром повернувся ОСОБА_17 , перевернув потерпілого на бік, задля того аби той не захлинувся кров`ю та зник. Поряд із цим, свідок повідомила, що загалом сутичка та бійка по часу тривали близько двох годин. Саме товариш потерпілого викликав поліцію, не пам`ятає хто викликав швидку. У конфліктних чи неприязних відносинах ні з потерпілим ОСОБА_18 , ні з обвинуваченим ОСОБА_17 не перебувала.

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 також підтвердила свої показання, що надані нею 10 березня 2020 року під час слідчого експерименту на етапі досудового розслідування щодо факту, місця та обставин спричинення потерпілому ОСОБА_18 тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_17 ..

Так, зі змісту Протоколу проведення слідчого експерименту від 10 березня 2020 року та диску, що доданий до нього, який був безпосередньо відтворений та досліджений судом, слідує, що ОСОБА_26 відтворила обставини, свідком яких вона стала 08 березня 2020 року поблизу кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за адресою: АДРЕСА_3 . Так, 08 березня 2020 року свідок прибула до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », де працювала на той час поваром. Близько 21 год 00 хв, у приміщенні кафе, за столиком, де відпочивала компанія у складі: ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та інших, розпочався їх конфлікт з невідомим свідку чоловіком, які у подальшому вийшли на подвір`я кафе-бару та свідок прослідувала за ними. Поблизу вхідних дверей, де розташоване місце для паління, за 3- 4 м від неї, чоловіки емоційно конфліктували (т. 4 а. с. 84-93).

Згодом ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, вивів чоловіків по сходах до тротуару, де конфлікт переріс у бійку. Так, ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, почали по черзі наносити удари потерпілому, а він, у свою чергу, намагався оборонятись, при цьому всі учасники бійки стояли на ногах. Свідок активно докладала зусиль, аби розборонити чоловіків, проте у той час як вона відтягувала ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, ОСОБА_17 бив потерпілого; коли ж потім вона намагалась відігнати ОСОБА_17 , ОСОБА_19 наносив потерпілому удари. Згодом, зрозумівши, що заспокоїти чоловіків їй не вдається, свідок ОСОБА_26 повернулась до приміщення кафе-бару аби покликати дівчат з їх компанії на допомогу. Близько 3 хв потому, вийшовши з кафе-бару, ОСОБА_26 помітила, що ліворуч від входу до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », невідомий чоловік лежить на асфальті спиною донизу, обличчям догори, без ознак життя, у той час як ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, наносили удари ногами по тулубу чоловіка, а саме: ОСОБА_17 один удар в область тулубу; ОСОБА_19 - декілька ударів в область грудної клітини та один удар ногою, а саме всією поверхнею стопи в область обличчя потерпілого по лобу та носу. Після чого останні повернулись до приміщення кафе-бару, забрали свої речі та вийшли знову на вулицю, при цьому ОСОБА_17 підійшов до потерпілого, який продовжував лежати без свідомості, взяв його за ліву руку та перевернув на правий бік та на запитання свідка: «навіщо він це зробив?», останній відповів «щоб той не захлинувся кров`ю». Після чого ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, пішли в невідомому напрямку, залишивши місце пригоди (т. 4 а. с.84-93).

Суд, аналізуючи вищевикладене, приходить до висновку, що показання свідка ОСОБА_26 , які надані нею на етапі досудового розслідування під час слідчого експерименту та допиту у суді, у повній мірі узгоджуються як між собою, так і з іншими дослідженими в суді доказами, у тому числі повністю спростовують твердження обвинуваченого ОСОБА_17 щодо відсутності між ним та потерпілим конфлікту та його непричетності до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_18 , а тому приймаються судом до уваги як правдиві.

З показань свідка ОСОБА_26 , яка була знайомою ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та яка обслуговувала останніх в даному кафе-бару, як постійних його відвідувачів, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_17 був активним учасником конфлікту з потерпілим: не реагував на зауваження сторонніх осіб, саме свідка, щодо необхідності його припинення та, разом зі своїм знайомим ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, наносив потерпілому удари, що в свою чергу свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_17 мав вагомі мотиви для спричинення ОСОБА_18 тілесних ушкоджень, у тому числі тяжких, а також розумів протиправність та тяжкість наслідків від вказаних дій, оскільки був присутнім під час нанесення ударів потерпілому також і ОСОБА_19 , розумів і усвідомлював характер нанесених ударів потерпілому як ним самим, так і ОСОБА_19 , їх локалізацію та силу спричинення, що було очевидним та зрозумілим для нього внаслідок його життєвого досвіду, рівня власної фізичної підготовки і наявності професійних навиків у видах спорту, якими він займався на постійній основі.

Крім того, показання свідка ОСОБА_26 носять детальний та точний характер що, не зважаючи на значний термін, який сплинув з моменту вказаних подій надає суду підстави стверджувати про їх достовірність, дійсність і відповідність фактичним обставинам даного кримінального провадження.

У свою чергу, суд констатує, що показання останньої не були спростовані стороною захисту у будь-який спосіб, а також обвинуваченим вони не заперечувались як такі, що надані останньою з метою оговорити обвинуваченого ОСОБА_17 . Будь-яких дійсних і належних обставин, за яких свідок могла оговорити обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, останнім суду вказано також не було, що підтверджує раніше викладені висновки суду щодо оцінки показань свідка ОСОБА_26 ..

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 повідомила суду про те, що вона працює перукарем та на той час знала потерпілого ОСОБА_18 як свого постійного клієнта; з ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, проживала у цивільному шлюбі; ОСОБА_17 знайомий їй як друг та колега її співмешканця, та з яким відпочивали разом в одній компанії.

Так, 08 березня 2020 року компанія у складі: її, ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, ОСОБА_20 , та жінки на ім`я ОСОБА_22 святкували Міжнародний жіночий день у кафе-барі «12 стільців». Під час відпочинку свідок ОСОБА_21 , жінка на ім`я ОСОБА_22 та ОСОБА_17 вийшли до спеціально відведеного місця для паління, та саме в той час до них підійшов потерпілий зі своїм товаришем, які вже перебували в стані алкогольного сп`яніння. Для того аби пройти до закладу, ОСОБА_18 агресивно відштовхнув її, при цьому ОСОБА_17 зробив йому зауваження, на що потерпілий почав провокувати обвинуваченого на конфлікт, спонукав вийти на вулицю для того аби розібратись, проте вона владнала ситуацію, не довівши її до конфлікту.

Згодом до компанії, що повернулась за свій столик, підсів потерпілий, почав замовляти спиртні напої, при цьому його товариш сидів спокійно та нічого не говорив. Так, компанія продовжила відпочивати. Незабаром вона побачила як потерпілий вибіг на вулицю, а слідом за ним прослідував ОСОБА_17 .. Близько 10 хв потому, свідок вирішила вийти на вулицю та застала початок бійки між вказаними чоловіками, на що просила їх зупинитись, намагалась розборонити, проте зрозуміла, що це марно та чоловіки лише ганьблять її, а тому забравши речі із закладу, пішла додому. У подальшому ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, повернувся до місця їхнього спільного проживання та повідомив її про те, що разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_20 збирається повернутись до Кривого Рогу, при цьому забрав їхні спільні заощадження на відпочинок, приблизна сума яких складала 400 дол США.

Свідок ОСОБА_21 також зазначила суду, що саме ОСОБА_18 спровокував конфлікт, що переріс в бійку. Не бачила хто саме розпочав бійку та моменту падіння потерпілого, проте вказала, що ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, бив товариша потерпілого, але чи наносив він удари ОСОБА_18 не знає. Вважає, що саме від дій обвинуваченого ОСОБА_17 настали наслідки у вигляді смерті ОСОБА_18 , адже він регулярно займався спортом, зокрема боксом, відвідував спортзал. Свідок детально охарактеризувала ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та ОСОБА_17 як неконфліктних, спокійних осіб, що ніколи не розпочали б конфлікт першими. Зазначила, що ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, наразі перебуває в росії, у зв`язку з чим припинила з ним спілкування ще з лютого 2022 року.

Суд, зіставивши показання свідка ОСОБА_21 та інші докази по справі, критично сприймає її показання у частині неодноразової вказівки нею під час допиту на винуватість та провокацію конфлікту, а у подальшому й бійки, саме потерпілим ОСОБА_18 , адже ОСОБА_21 , будучи безпосередньою учасницею конфлікту, детально відтворюючи інші події та обстановку того вечора, так і не змогла суду вказати які саме провокаційні дії з боку ОСОБА_18 стали підставою для сварки та конфлікту ОСОБА_18 та ОСОБА_17 . У тому числі, вона також не змогла пояснити, що саме стало приводом нанесення ударів ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, безпосередньо товаришу потерпілого ОСОБА_24 , який весь вечір сидів спокійно та нічого не говорив, тобто не вчиняв жодних провокаційних дій стосовно ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження.

При цьому свідок, наголошуючи на неконфліктності ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, одночасно вказала, що покинула місце скоєння злочину саме через те, що їй було соромно, адже її зганьбили чоловіки, з якими вона відпочивала того вечора. Суд констатує про наявність відчуття байдужості у ОСОБА_21 до можливості виникнення бійки між вказаними особами, її наслідків, стану потерпілого ОСОБА_18 , залишення останніми потерпілого у несвідомому стані на місці події, втечі ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та обвинуваченого ОСОБА_17 з міста вночі, одразу після скоєного, та приходить до висновку, що остання в повній мірі була обізнана щодо подій, які відбулись того вечора, навіть за її безпосередньої відсутності на місці скоєння злочину та під час настання їх невідворотних та тяжких наслідків, що наступили стосовно потерпілого.

Таким чином, свідок ОСОБА_21 розуміла протиправність дій обвинуваченого ОСОБА_17 та свого тодішнього співмешканця ОСОБА_19 по відношенню до потерпілого, внаслідок нанесення тілесних ушкоджень не лише потерпілому, а й іншому чоловіку свідку ОСОБА_24 , з якими прийшов останній, та допускала настання тяжких наслідків, у результаті чого й залишила місце події з огляду на власну безпеку та уникнення своєї причетності до протиправних дій останніх.

Вказані висновки суду підтверджуються і пасивною поведінкою свідка, яка не була здивована раптовим від`їздом ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, вночі, із спільними їх коштами одразу після вказаних подій. Свідок ОСОБА_21 не намагалася завадити вказаним діям ОСОБА_19 та не виявляла жодної цікавості щодо його подальшого місцеперебування після поспішного та загадкового зникнення останнього з міста.

Разом з цим, суд приймає до уваги показання даного свідка приводу з того, що саме внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_17 настали тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого, оскільки останній постійно тренувався боксом, як такі, що узгоджуються з іншими доказами у даному кримінальному провадженні.

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 не вказувала на те, що її співмешканець на той час ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, робив їй зауваження щодо її спілкування того вечора у кафе-барі з потерпілим ОСОБА_18 , жодних конфліктних ситуацій у останнього з її співмешканцем того вечора також не було. Крім того, безпосередньо обвинувачений ОСОБА_17 не вказував своєму товаришу ОСОБА_19 на неналежну поведінку потерпілого чи свідка ОСОБА_24 відносно неї, з тією метою, щоб саме ОСОБА_19 , як цивільний чоловік останньої, відреагував на чіпляння та залицяння потерпілого до неї, а не обвинувачений, який ніяким чином не був у цьому зацікавлений.

Таким чином, з огляду на невідповідність показань свідків матеріалам кримінального провадження, суд сприймає критично твердження як свідка ОСОБА_21 , так і обвинуваченого ОСОБА_17 з приводу ініціювання конфліктної ситуації безпосередньо внаслідок поведінки потерпілого ОСОБА_18 , оскільки вона не носила характер неналежної чи образливої по відношенню до компанії ОСОБА_17 , а була сприйнята негативно лише обвинуваченим в силу її нав`язливості по відношенню до ОСОБА_21 , що не було виправданим і належним саме з боку самого ОСОБА_17 , який не мав жодного стосунку до свідка ОСОБА_21 , яка прийшла до кафе-бару та відпочивала разом з ОСОБА_19 , а не з ним, і допомоги у ОСОБА_17 щодо припинення її спілкування з потерпілим, як неприємного для неї, остання не прохала та того вечора не висловлювала взагалі.

Показання даного свідка не були спростовані та оспорені стороною захисту у спосіб встановлений законом, що свідчить про їх визнання останньою.

Із показань свідка ОСОБА_20 , допитаної у судовому засіданні, слідує, що остання, на момент вчинення кримінального правопорушення, перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_17 близько 2 років. ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, був колегою та другом її співмешканця ОСОБА_17 . Потерпілого ОСОБА_18 до вказаних подій не знала.

Так, 08 березня 2020 року вона, ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, ОСОБА_21 та жінка на ім`я ОСОБА_22 святкували 8 Березня у сусідки на ім`я ОСОБА_23 , та у подальшому компанією вирушили до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », де відпочивали, вживали алкогольні напої, танцювали. Близько 1 години потому, до закладу прийшов ОСОБА_18 зі своїм товаришем, які спочатку перебували за окремим столиком, а згодом, коли потерпілий побачив у компанії ОСОБА_17 свого перукаря ОСОБА_21 , підсів до їхнього столика зі сторони останньої, почав замовляти алкогольні напої, що вкрай не сподобалось ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, у результаті чого між ними виникла сутичка в приміщенні, на що ОСОБА_17 , у свою чергу, попрохав чоловіків вийти на вулицю та поспілкуватись там.

Зі слів свідка ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 вийшли на подвір`я, а через деякий час до них вийшли жінки з їх компанії, у тому числі вона. На вулиці чоловіки стояли один навпроти одного, між ними перебувала жінка на ім`я ОСОБА_22 та інші жінки, які намагались завадити бійці. Проте, потерпілий ОСОБА_18 відразу наніс обвинуваченому удар в обличчя, від чого той втратив орієнтир, осунувся та схватився рукою за підвіконня кафе-бару, проте не падав на землю та не втрачав свідомість. ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, та товариш потерпілого у той момент ніяких активних дій не вчиняли. У відповідь, ОСОБА_17 відразу наніс поспіль два удари руками, стиснутими в кулак в обличчя ОСОБА_18 (перший в область підборіддя; другий - носа), від чого потерпілий впав на спину та лежав без руху. Вона підбігла до обвинуваченого ОСОБА_17 , тримала його за руку та намагалась пересвідчитись у тому, чи немає на ньому інших ушкоджень, у той час як ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, підбіг до потерпілого ОСОБА_18 та почав наносити йому удари в область обличчя, шиї, стрибати по тілу. Перебуваючи на відстані до 2 м від потерпілого та ОСОБА_19 , свідок незабаром почула хрускіт, від якого потерпілий захрипів. Відійшов ОСОБА_19 від потерпілого лише тоді, коли почув, що викликали швидку допомогу та поліцію. За ініціативи ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, вона та повар кафе-бару ОСОБА_27 перевернули ОСОБА_18 на бік. У подальшому ОСОБА_17 , ОСОБА_19 і вона повернулись до приміщення закладу, забрали речі та пішли додому.

Крім того, свідок ОСОБА_20 повідомила суду, що напередодні у її сина, який знаходився у бабусі, піднялась температура та, по дорозі до місця їх спільного проживання, свідку зателефонувала мати, аби повідомити про погіршення самопочуття дитини, тому прийшовши додому і зібравши речі та документи, вони викликали таксі до вокзалу та планували їхати потягом до м. Інгулець. Згодом ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, переконав її з ОСОБА_17 скористатись послугами таксі та запевнив, враховуючи, що обвинувачений та свідок коштів на той момент при собі не мали, що покриє всі витрати на дорогу.

Також свідок повідомила суду, що ОСОБА_17 жодних ушкоджень, саден, слідів крові на одязі не мав, останній не скаржився на погане самопочуття, був адекватним, натомість в ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, на кросівку була кров. Вже в дорозі їх зупинила поліція та кожного з них доставили окремо до райвідділку, де допитували. Від події кримінального правопорушення до часу їх затримання працівниками поліції пройшло близько 2-3 годин. У подальшому свідку, після допиту на стадії досудового розслідування, стало відомо, що ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, втік з поліції.

У свою чергу свідок ОСОБА_20 суду повідомила, що у приміщенні кафе-бару, перед виникненням конфлікту, ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, десь зник, у той час як потерпілий ОСОБА_18 спокійно спілкувався з ОСОБА_21 та навіть танцював з нею. Обвинувачений ОСОБА_17 за столиком декілька разів робив зауваження потерпілому відносно його поведінки, проте конфлікту між ними не виникало. Ніяких розмов між чоловіками при виході з кафе-бару, чи безпосередньо на вулиці вона не чула. Вказала, що потерпілий ОСОБА_18 не перебував постійно в полі її зору, адже на вулиці, під час бійки ОСОБА_17 побіг за товаришем потерпілого, а вона слідом за ними. Коли ж повернулись на місце скоєння злочину, ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, продовжував наносити удари, при цьому крові потерпілого на його тілі та поблизу тіла на асфальті свідок не бачила, до того моменту, поки не перевернули на бік ОСОБА_18 .. Вказала, що за час їх спільного проживання з обвинуваченим ОСОБА_17 , він кожного дня займався спортом, боксував боксерську грушу.

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 підтвердила правдивість своїх показань, що надані нею 10 березня 2020 року під час слідчого експерименту за її участі на етапі досудового розслідування кримінального провадження щодо факту, місця, обставин та нанесення потерпілому ОСОБА_18 обвинуваченим ОСОБА_17 тілесних ушкоджень.

Так, зі змісту Протоколу проведення слідчого експерименту від 10 березня 2020 року та диску, що доданий до нього, який був безпосередньо відтворений та досліджений судом, слідує, що ОСОБА_20 відтворила обставини, свідком яких вона стала, зокрема 08 березня 2020 року, поблизу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за адресою: АДРЕСА_3 . Так, 08 березня 2020 року свідок зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, ОСОБА_21 , сусідкою на ім`я ОСОБА_23 , жінкою на ім`я ОСОБА_22 та жінкою на ім`я ОСОБА_28 прийшли до вищевказаного кафе-бару. У ході відпочинку до ОСОБА_21 почав чіплятись невідомий свідку чоловік та близько 21 год 45 хв ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, ОСОБА_21 , сусідка на ім`я ОСОБА_23 та жінка на ім`я ОСОБА_28 вийшли на подвір`я кафе-бару. Через 5 хвилин вона разом із ОСОБА_17 вийшли також із приміщення закладу на вулицю, та знаходячись біля входу, помітили бійку і велике скупчення людей. При цьому, побачили як невідомий чоловік, що чіплявся в закладі до ОСОБА_21 , наносить удари ОСОБА_19 , на що ОСОБА_17 підбіг до останніх аби розборонити, проте в цей час отримав від цього ж невідомого чоловіка один удар в обличчя, зокрема в область щелепи зліва, у результаті чого ОСОБА_17 відійшов на декілька кроків назад та пару хвилин намагався оговтатись, обпершись рукою на стіну кафе-бару.

Прийшовши до тями, ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , що перебувала поряд з ним, з її ж слів, побачила як невідомий чоловік знову наступає на ОСОБА_17 , у результаті чого він першим наніс невідомому 2 удари в обличчя рукою, що стиснута в кулак, від чого чоловік відразу впав на асфальт спиною донизу, обличчям догори. Ділянку обличчя та рукою, якою наносив ОСОБА_17 удари потерпілому пригадати не змогла. Після чого ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, повернулись в приміщення кафе-бару аби забрали свої речі, та знову вийшли на вулицю, де побачили, що невідомий чоловік продовжує лежати на асфальті, при цьому хтось вже викликав поліцію та швидку допомогу, а повар кафе-бару ОСОБА_27 і невідомі свідку жінки намагались перевернути чоловіка, що лежав на асфальті на спині, обличчям догори, на правий бік. Після цього ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, залишили місце скоєння злочину та вирушили додому (т. 4 а. с. 94-103).

Так, при відтворенні у судовому засіданні відеозапису вищевказаної слідчої дії за участі свідка ОСОБА_20 сторона захисту висловила твердження про те, що слідчий при проведенні слідчого експерименту за участі останньої, зокрема при постановці питань стосовно ударів, що були нанесені ОСОБА_18 обвинуваченим ОСОБА_17 , їх локалізації, здійснював тиск на свідка, що, з огляду на матеріали кримінального провадження, не відповідає дійсності та висловлені адвокатом твердження не мають жодного належного та допустимого доказу зворотнього, тому оцінюються судом критично з підстав їх алогічності, більше того стороною захисту на етапі досудового розслідування жодних дій з оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого не вчинялось, відводи слідчому або ж експерту не заявлялись, що вкотре свідчить про безпідставність даних заперечень сторони захисту.

Так, суд, з підстав очевидної невідповідності та явної неузгодженості показань свідка ОСОБА_20 , що надані нею при проведенні слідчого експерименту на етапі досудового розслідування, її показанням, що надані під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження, сприймає їх лише в тій частині, що узгоджуються з іншими належними, допустимими та достовірними доказами по даній справі.

Так, під час допиту ОСОБА_20 , детально відтворюючи інші обставини того трагічного вечора, не вказала суду з яких підстав ОСОБА_17 не тільки втрутився у конфлікт та запропонував ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, потерпілому ОСОБА_18 та свідку ОСОБА_24 вийти з кафе-бару на подвір`я щоб розібратись, але й відразу прослідував за ними. Свідок не змогла пояснити чому, з огляду на те, що чоловіки стояли один навпроти одного, та ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, перебував на тій же відстані по відношенню до потерпілого, що і ОСОБА_17 , а ОСОБА_18 , нібито без будь-яких пояснень, наніс першим удар в область щелепи саме обвинуваченому, котрий зі слів свідка ніякого відношення до конфлікту, що виник між чоловіками, не мав.

Суд критично оцінює багаторазові показання свідка на те, що саме ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, наносив множинні удари потерпілому ОСОБА_18 в область шиї та, знаходячись на відстані до 2 м від чоловіків, поряд з ОСОБА_17 , зважаючи на шум та метушню, що відбувалась навколо, на яку сама ж ОСОБА_20 й акцентувала увагу суду та учасників процесу, остання змогла почути хруст під`язикової кістки та хрип потерпілого, при цьому під час допиту в суді підтвердивши свою обізнаність в обсязі та локалізації виявлених на тілі загиблого тілесних ушкоджень та причини смерті ОСОБА_18 , що настала внаслідок однократної дії тупого предмету, з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути кисть стиснута в кулак, ребро кисті, що було фізично неможливим за обставин даної події, зазначених самою ОСОБА_20 ..

Суд констатує, що свідок ОСОБА_20 , як під час скоєння кримінального правопорушення, так і після нього, розуміючи значення не лише своїх дій, а й протиправність дій ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, відносно потерпілого, надавала їм належну оцінку, та достеменно знаючи, що потерпілий знаходиться в критичному, тяжкому стані, була ініціатором того, щоб всі вони невідкладно залишили місце скоєння злочину, не дочекавшись приїзду швидкої допомоги та поліції. При цьому ОСОБА_20 , незважаючи на суперечливі показання з приводу поїздки до своєї дитини, не заперечувала того факту, що разом з обвинуваченим та ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділене в окреме провадження, втікали з міста, розуміючи тяжкі і протиправні наслідки бійки.

Твердження свідка ОСОБА_20 та обвинуваченого ОСОБА_17 про те, що їх необхідність залишити невідкладно місто була викликана саме хворобою дитини (підвищена температура тіла) свідка, яка на той час перебувала ц матері останньої, сприймається судом критично, оскільки вони не підтверджені дійсними та належними доказами, на збирання яких у останніх була реальна можливість, оскільки вони були одразу затримані працівниками поліції за наслідком цих подій, які були відомі їм, так і повідомлені правоохоронними органами як підстава для затримання останніх.

Більше того, свідок ОСОБА_20 після вказаних подій в місті, залишилась разом зі своєю дитиною і не поверталась до м. Горішні Плавні, де тимчасово проживала з ОСОБА_17 , а тому не була позбавлена фізичної та фактичної можливості отримати вказані медичні документи без будь-яких перепон на те.

Крім того, на вказані обставини: наявність підтверджуючих документів щодо хвороби дитини свідка ОСОБА_20 вказував і сам обвинувачений ОСОБА_17 під час судового розгляду, зазначаючи, що вони були приєднані до матеріалів даного кримінального провадження його захисником адвокатом ОСОБА_15 разом із клопотанням про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_17 з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час від 18 травня 2021 року, які були перевірені судом шляхом відтворення в судовому засіданні технічного запису судового засідання від 18 травня 2021 року та які не знайшли свого підтвердження (т. 2 а. с. 65-77).

Разом з цим, матеріали даного кримінального провадження не містять вказаних документів взагалі, що спростовує вказані твердження свідка ОСОБА_20 та обвинуваченого ОСОБА_17 , як неспроможні та безпідставні.

Вказане надає суду підстави стверджувати, що свідок ОСОБА_20 , яка була безпосереднім очевидцем вказаних протиправних дій ОСОБА_17 та ОСОБА_19 стосовно потерпілого ОСОБА_18 , та сам обвинувачений, усвідомлюючи та розуміючи тяжкість їх наслідків, вирішили втекти з міста саме з метою уникнення кримінальної відповідальності, а не з метою хвилювання за здоров`я дитини свідка ОСОБА_20 ..

Разом з цим, з огляду на зацікавленість свідка ОСОБА_20 у викривленні інформації з метою виправдання свого колишнього співмешканця ОСОБА_17 , суд критично сприймає її показання з приводу того, що саме потерпілим був нанесений перший удар чи то ОСОБА_19 (згідно даних Протоколу слідчого експерименту), чи то ОСОБА_17 (згідно наданих пояснень в суді), оскільки вони позбавлені об`єктивної дійсності та спростовуються іншими доказами в їх сукупності. При цьому, вказані висновки суду підтверджуються і як показаннями останньої з приводу того, що жодних зовнішніх ознак на обличчі та тілі ОСОБА_17 , від вказаного нею удару потерпілого, у останнього не було виявлено, що є неспроможним, враховуючи фізичні дані ОСОБА_18 ..

Вказані обставини знайшли своє відображення в подальшому і в матеріалах даного кримінального провадження, відповідно до яких під час особистого огляду затриманого ОСОБА_17 судово-медичним експертом не було виявлено жодних тілесних ушкоджень, які б могли утворитися на тілі останнього за обставин та умов, вказаних самим обвинуваченим ОСОБА_17 ..

Вказані твердження свідка ОСОБА_20 суд визнає к спробу останньої виправдати ОСОБА_17 у вчиненні тяжкого злочину чи пом`якшення призначеного судом покарання останньому, у разі визнання його винним у вчиненні злочину, який йому інкримінується органом досудового розслідування. Позиція останніх є узгодженою та спільною, так як вони мали фізичну можливість її попередньо узгодити між собою до моменту їх затримання працівниками поліції, який був дещо відтермінований у часі, а саме близько 7 годин, з моменту самої події злочину, що є достатнім, реальним і дійсним, з огляду на узгодженість дій останніх та факт їхнього спільного проживання на той час у цивільному шлюбі.

У судовому засіданні також в якості свідка була допитана слідча СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_29 , яка здійснювала досудове розслідування кримінального провадження № 0000183 від 09 березня 2020 року та за підписом якої відбувалось пакування СД -диску «Arena 52X», що мав би містити відеозапис, наданий потерпілою ОСОБА_13 органу досудового розслідування під час її додаткового допиту від 02 червня 2020 року (т. 5 а. с. 116-117), до службового пакету №4309808, проте виявився таким, що не містить жодної цифрової інформації. Так, слідча ОСОБА_29 пояснила суду, що вищевказаний СД- диск «Arena 52X» добровільно надала дружина загиблого ОСОБА_18 , у результаті чого його було оглянуто нею в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_4 , у Протоколі огляду від 02 червня 2020 року відображено його зміст, проте при пакуванні помилково вкладено до службового пакету інший диск. У судовому засіданні слідча, надала суду СД диск із копією відеозапису t_video 880482796.

Так, враховуючи, що показання свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , що знайшли своє часткове відображення в показаннях обвинуваченого ОСОБА_17 , містять відтворення кожним з них обставин вчинення кримінального правопорушення, взаємне розташування кожного з учасників на місці події, по відношенню до потерпілого ОСОБА_18 ; алгоритм та послідовність дій кожного з них; свідками як під час проведених слідчих дій, так і при допиті у судовому засіданні відтворено початкову (місце, що відведене для паління), проміжну (столик кафе-бару, за яким відпочивала компанія) та заключну фазу конфлікту (сутичка на подвір`ї кафе-бару, що переросла в бійку) між обвинуваченим та потерпілим; кожним зі свідків продемонстровано механізм та локалізацію нанесення обвинуваченим ОСОБА_17 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_18 , безпосередньо удару правою рукою, стиснутою в кулак, в ліву ділянку шиї та щелепи потерпілого, на підставі чого суд визнає неспроможними показання обвинуваченого щодо відсутності між ним та потерпілим конфлікту і його непричетності до спричинення потерпілому ОСОБА_18 тілесних ушкоджень, від яких останній помер на місці.

При цьому, як свідки, що були допитані судом при розгляді матеріалів даного кримінального провадження, так й обвинувачений ОСОБА_17 , у судовому засіданні підтвердили відсутність між ними будь-яких конфліктних ситуацій, а також неприязних стосунків, за яких останні могли б оговорити обвинуваченого.

Незважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_17 своєї вини у скоєнні інкримінованого йому злочину, фактичні обставини, що наведені у вироку, знайшли своє повне відображення у наступних належних, достовірних письмових доказах, котрі достатнім чином перевірені та оцінені судом.

Так, відомості, що містяться у Витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 березня 2020 року, засвідчують факт реєстрації кримінального провадження № 0000183 від 09 березня 2020 року за усною заявою (повідомленням) про кримінальне провадження. Із короткого викладу обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення слідує, що 08 березня 2020 року, близько 22 год 30 хв ОСОБА_17 перебував у приміщенні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за адресою: АДРЕСА_3 , де у останнього, під час відпочинку, сталась сварка з ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. У ході сварки ОСОБА_17 разом з ОСОБА_18 вийшли з приміщення кафе-бару та у ОСОБА_17 виник умисел на спричинення ОСОБА_18 тілесних ушкоджень та, реалізуючи свій умисел, він умисно завдав останньому декілька ударів руками, стиснутими в кулак у ділянку шиї та обличчя, спричинивши ОСОБА_18 тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми шиї з переломом під`язикової кістки щитоподібного хряща, внаслідок якої потерпілий помер на місці (т. 3 а. с. 221).

Відомостями, що зафіксовані в Рапортах помічника чергового ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області від 09 березня 2020 року, відображено факти реєстрації усної заяви ОСОБА_24 , який 08 березня 2020 року о 22 год 30 хв повідомив про нанесення тілесних ушкоджень його знайомому на ім`я ОСОБА_30 , поблизу кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою: АДРЕСА_3 ; факт повідомлення, що надійшло зі служби 102 від працівника швидкої медичної допомоги ОСОБА_31 , про те, що 08 березня 2020 року о 23 год 55 хв за адресою: АДРЕСА_3 , поблизу кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », зафіксовано смерть невідомого чоловіка, на вигляд 40 років, що відбулась до їх прибуття. На тілі чоловіка маються чисельні забійні рани області лоба, тім`яної та потиличної області голови, забійної рани підборіддя. Дані чоловіка, деталі та обставини події невідомі (т. 3 а. с. 223, 224).

Протоколом огляду місця події та додатком до нього у вигляді фототаблиці від 09 березня 2020 року, відображено деталі огляду місця події ділянки місцевості, яка являє собою асфальтне покриття, що розташоване з правої сторони від кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_3 . Попереду даної ділянки розташоване приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_9 » та агентства квартирних послуг, у свою чергу, позаду вищевказаної ділянки проходить асфальтна дорога (т. 3 а. с. 226-228).

Зафіксовано наявність на ділянці, на відстані близько 2 м від кафе-бару, трупу ОСОБА_18 , що знаходиться в положенні на спині, головою в напрямку дороги, лівою половиною тулуба до стіни будинку, на відстані близько 2 м. На трупі мається одяг: куртка чорна синтетична, светр сірий, джинси темно-сині, ремінь шкіряний чорний з металевою застібкою, труси чорні (т. 3 а. с. 226-228).

На трупі ОСОБА_18 виявлено наступні ушкодження: у потиличній частині і волосистої ділянки голови, червоного кольору, невизначеної форми, розміром 4?3 см; по внутрішньому краю лівої брови рана розміром 1,7?0,7 см, подібна рана по нижньому краю підборіддя в центрі, розміром 5,5?1 см; на переніссі та на носі синюшно фіолетового кольору синець розміром 5?3 см, подібний синець по зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, розміром 3?2 см. Шкіра обличчя та лівої кисті тіла забруднені рідкою кров`ю та її кірочками. На відстані 0, 5 м від голови, з правої сторони, пляма крові площею 27?12 см, подібна пляма також розташована під головою трупа на площі 15?10 см. Трупні плями рясні зовні, багряно-синюшні, розташовані по задніх поверхнях тулуба та кінцівок, при натисканні зникають, та на протягом 20 сек відновлюють своє забарвлення. Крім того, куртка спереду і светр у верхній третині просочені кров`ю, шкіра на животі у верхній поверхні забруднена брудом сірого кольору (т. 3 а. с. 226 - 228).

Під час проведення огляду місця події було виявлено та вилучено речі, що знаходились при трупі ОСОБА_18 : зв`язку ключів у кількості 10 штук; 6 купюр номіналом по 20 грн, 5 купюр номіналом по 1 грн, 6 купюр номіналом по 10 грн, 1 купюру номіналом 200 грн; 6 пластикових карток, 3 пластикові карти « ІНФОРМАЦІЯ_10 » № НОМЕР_1 та « ІНФОРМАЦІЯ_11 » № 405157 на ім`я ОСОБА_18 зі шкіряним гаманцем коричневого кольору; 2 пачки цигарок «ROTHMANS» та 2 запальнички чорного і фіолетового кольору марки «CRIKET»; мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі «GALAXY J7 NEO» золотистого кольору в прозорому силіконову чохлі, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 (т. 3 а. с. 226 - 228).

При цьому Додатком до протоколу огляду місця події від 09 березня 2020 року зафіксовано загальний вигляд кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою: АДРЕСА_3 ; загальний вигляд закладу з лівої сторони від головного входу; загальний вигляд трупу ОСОБА_18 , що з лівої сторони від головного входу кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_3 ; положення трупу ОСОБА_18 в загальному вигляді, котрий лежить на спині, руки розташовані горизонтально від тіла та ноги в рівному стані; детальний вигляд обличчя трупу ОСОБА_18 згори, з правого та лівого боків, на якому мається РБК; детальний вигляд тулуба трупа ОСОБА_18 , на якому маються сліди від ґрунту; детальний вигляд лівої та правої кистей рук трупу ОСОБА_18 , на яких маються сліди РБК та ґрунту; детальний вигляд плям РБК: на площі 15 ?10 см, яка розташована біля голови ОСОБА_18 ; 27 ?12 см, яка розташована біля трупу ОСОБА_18 ; детальний вигляд голови з задньої сторони трупу ОСОБА_18 , на якій маються сліди РБК; відображено загальний та детальний вигляд вищевказаних вилучених у трупа ОСОБА_18 речей, котрі знаходились при ньому в його одязі (т. 3 а. с. 229-242).

Постановою слідчого СВ ВП №2 КВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_32 від 09 березня 2020 року всі вищевказані речі ОСОБА_18 оглянуті та вилучені при здійснення огляду місця події від 09 березня 2020 року у період часу з 00 год 20 хв до 02 год 01 хв, поблизу кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , у тому числі змив з плями крові на площині 27 ?12 см та контрольний змив, змив з з плями крові на площині 15 ?10 см та контрольний змив, змив з кисті лівої руки трупа ОСОБА_18 та контрольний змив, визнано та приєднано до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000183 від 09 березня 2020 року, в якості речових доказів (т. 3 а. с. 243) та на які у подальшому ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_12 від 23 березня 2020 року в справі №534/351/20 накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та використання (т. 3 а. с. 244-245).

Окрім того, Постановою слідчого ІНФОРМАЦІЯ_13 майора поліції ОСОБА_33 від 09 березня 2020 року визнано та приєднано в якості речових доказів, надані співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_14 речі, в які був одягнений труп ОСОБА_18 , що виявлений 08 березня 2020 року біля кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_3 , зокрема чоботи шкіряні синього кольору зі шнурками жовтого кольору, куртку зимову синього кольору, брюки джинсові синього кольору, ремінь шкіряний чорного кольору, кофту світло-сірого кольору, труси чоловічі чорного кольору (т. 3, а. с. 246), на які у подальшому Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_15 від 17 квітня 2020 року в справі 534/351/20 накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та використання (т. 3, а. с. 249-250).

Судом також досліджено наявну у матеріалах справи Заяву ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, від 09 березня 2020 року про добровільну видачу працівникам поліції його кросівок синього кольору з білою підошвою та червоною вставкою, марки «ІА», в яких він був взутий під час бійки 08 березня 2020 року, біля кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за адресою: АДРЕСА_3 (т.3, а. с. 251), на підставі чого 09 березня 2020 року в службовому кабінеті №34 ВП №2 КВПГУНП в Полтавській області було здійснено їх огляд, за участі працівників поліції, власника та понятих, та Протоколом огляду предмета від 09 березня 2020 року зафіксовано властивості кросівок на момент їх огляду, а саме: кросівки синього кольору з білою підошвою та червоною вставкою в районі п`ятки, марки «ІА», на язичках обох кросівок мається синтетична вставка білого кольору, на якій червоного кольору мається надпис «ІА». На обох кросівках, в районі пальців мається вставка сітки синього кольору. На правому кросівку, у районі шнурків знизу, маються сліди схожі на РБК та з боку цього ж кросівку, біля підошви, також маються сліди схожі на РБК (т. 3, а. с. 252).

Постановою слідчого СВ ВП №2 КВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_32 від 09 березня 2020 року визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000183 в якості речових доказів вищевказані належні ОСОБА_19 кросівки (т. 3, а. с. 253), та на які у подальшому Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_12 від 23 березня 2020 року в справі №534/351/20 накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та використання(т. 4, а. с. 1-2).

Відповідно до Протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09 березня 2020 року, у присутності захисника за призначенням, понятих, 09 березня 2020 року о 07 год 00 хв, смт. Петрове Петровського району Кіровоградської області, затримано ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000183 від 09 березня 2020 року. Підставою такого затримання став п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, на підставі показань свідків вчинення ОСОБА_17 кримінального правопорушення. Під час особистого обшуку затриманої особи у ОСОБА_17 нічого не вилучалося, виявлено порожній вміст кишень. У графі «Зауваження та доповнення до протоколу» зазначено: «Я, ОСОБА_17 вважаю, що я не здійснював вбивства, в якому мене звинувачують» (т. 4, а. с. 5-8).

При цьому суд зауважує, що при здійсненні затримання ОСОБА_17 , жодних скарг ні від захисника за призначенням, ні від самого ОСОБА_17 не надходило.

09 березня 2020 року о 19 год 00 хв ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим СВ ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_34 , за погодженням прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури, вручено Повідомлення про підозру у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (т. 4, а. с. 11-14).

Судом також досліджені та сприймаються як належні та допустимі докази наявні в матеріалах кримінального провадження: Заява ОСОБА_13 від 09 березня 2020 року, якою вона просила визнати її потерпілою в кримінальному провадженні №0000183 від 09 березня 2020 року, так як загиблий ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її чоловіком (т. 4 а. с. 27); Постанова про визнання потерпілим від 09 березня 2020 року, якою залучено ОСОБА_13 , в якості потерпілої по кримінальному провадженні №0000183 від 09 березня 2020 року (т. 4, а. с. 28); Копії паспорта ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 (т. 4, а. с. 29-30); Копія свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану ІНФОРМАЦІЯ_17 від 17 жовтня 1997 року серія 1-КЕ №011333, відповідно до якого було зареєстровано шлюб між ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_16 (т.4, а. с. 31).

Відповідно до Постанови про відібрання біологічних зразків для експертизи від 09 березня 2020 року та Протоколом отримання зразків для експертизи від 09 березня 2020 року, в присутності понятих, захисника за призначенням ОСОБА_36 , 09 березня 2020 року з 13 год 42 хв по 13 год 50 хв у ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібрано нігті з піднігтовим вмістом з лівої та правої рук, упаковано в окремі паперові пакунки, які заклеєно, опечатано печаткою, скріплено підписами присутніх при слідчій дії. Під час проведення слідчої дії заяв, зауважень, скарг від присутніх не надходило. (т. 4 а. с. 116-117).

Постановою про відібрання біологічних зразків для експертизи від 09 березня 2020 року та Протоколом отримання зразків для експертизи від 09 березня 2020 року, в присутності понятих, захисника ОСОБА_36 , 09 березня 2020 року з 13 год 55 хв по 14 год 10 хв у ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібрано змиви з кистей рук на марлеві тампони з лівої та правої рук, а також долучено контрольні марлеві тампони, які упаковано в окремі паперові пакунки, які заклеєно, опечатано печаткою, скріплено підписами присутніх при слідчій дії. Під час проведення слідчої дії заяв, зауважень, скарг від присутніх не надходило. (т. 4 а. с. 118-119).

Постановою про відібрання біологічних зразків для експертизи від 09 березня 2020 року та Протоколом отримання зразків для експертизи від 09 березня 2020 року, в присутності понятих, захисника, спеціаліста, у ОСОБА_17 відібрано біологічні зразки (кров) відібрано на марлевий тампон, а також долучено - контрольні марлеві тампони, які упаковано в окремі паперові пакунки, які заклеєно, опечатано печаткою, скріплено підписами присутніх при слідчій дії. Під час проведення слідчої дії заяв, зауважень, скарг від присутніх не надходило. (т. 4 а. с. 120-121).

Судом досліджена наявна у матеріалах справи Заява ОСОБА_17 від 09 березня 2020 року, відповідно до якої він добровільно видав працівникам поліції особисті речі, а саме: штани спортивні чорного кольору марки «Пума», кофту з капюшоном сірого кольору на змійці «MDS FASION», взуття шкіряне чорного кольору на шнурках, про що напасав власноручно (т. 4, а. с.122), на підставі чого Протоколом огляду речей від 09 березня 2020 року встановлено, що в приміщенні ВП №2 КВП ГУНП в Полтавській області в службовому кабінеті №34 проводиться огляд речей, які добровільно видав в присутності понятих працівникам поліції ОСОБА_17 , а саме шкіряні кросівки чорного кольору, зі шнурками чорного кольору, моделі «COLUMBIA», розміром 41, кофта з капюшоном, сірого кольору, зі вставками світло-сірого кольору на блискавці (замку), моделі «MDSFASION», розміром XL, спортивні штани, чорного кольору, моделі « PUMA», розміром XXL, з двома карманами на обох боках на блискавках (т. 4 а. с.123).

Згідно Постанови слідчого СВ ВП №2 КВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_32 від 09 березня 2020 року вищевказані речі, що добровільно видані працівникам поліції ОСОБА_17 , визнані та приєднані до кримінального провадження в якості речових доказів (т. 4 а. с. 124) та на які у подальшому Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_12 від 23 березня 2020 року в справі 534/351/20 накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та використання (т. 4 а. с.125-128).

Так, Постановою про передачу кримінального провадження іншому органу досудового розслідування від 20 березня 2020 року здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000183 від 09 березня 2020 року доручено слідчим СУ ГУНП в Полтавській області (т. 4 а. с. 190), та Постановою про визначення складу групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурора у кримінальному провадженні від 20 березня 2020 року визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0000183 від 09 березня 2020 року, до складу якої включено прокурорів ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (т. 4 а. с. 191).

Окрім того, Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2020 року в справі 534/351/20 задоволено клопотання старшого слідчого-криміналіста про тимчасовий доступ до речей та документів та надано дозвіл з 27 квітня 2020 року до 27 травня 2020 року старшому слідчому криміналісту СУ ГУНП в Полтавській області майору поліції ОСОБА_37 на тимчасовий доступ та вилучення зразків крові трупу ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (Висновок №452 від 31 березня 2020 року), які знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_18 , розташованого за адресою: АДРЕСА_6 (т. 4 а. с. 216-217).

Відповідно до даних, що відображені у Протоколі тимчасового доступу до речей та документів від 30 квітня 2020 року та Описі речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 30 квітня 2020 року, старший слідчий криміналіст СУ ГУНП в Полтавській області майор поліції ОСОБА_37 , у період часу з 11 год 10 хв до 11 год 20 хв, у приміщенні судово- імунологічного відділення ІНФОРМАЦІЯ_19 , за адресою: АДРЕСА_6 , у присутності експерта, на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2020 року про тимчасовий доступ до речей та документів, ознайомилась із зразком крові трупа ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що запакований до паперового конверту з штампом відділення судово-медичної імунології ПОБСМЕ (т. 4 а. с. 218-224).

Разом із тим у матеріалах справи міститься Рапорт старшого слідчого - криміналіста СУ ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_37 від 05 травня 2020 року (т. 5 а. с. 80), зі змісту якого слідує, що слідчим ВП №2 КВП ГУНП в Полтавській області 11 березня 2020 року за вих. №1463/115/110/13-20 направлено Запит до ІНФОРМАЦІЯ_20 з приводу надання довідки про склад сім`ї та характеристики за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_17 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 5 а. с. 140), на що 13 березня 2020 року за вих. №8/27-829 отримано Відповідь, в якій органу досудового розслідування рекомендовано звернутись до голови вуличного комітету, до повноважень якої входить ведення обліку громадян за віком та місцем роботи/навчання, що мешкають за вищевказаною адресою (т. 5 а. с. 141-142). За вказаним у відповіді номером мобільного телефону здійснено дзвінок та вході бесіди з ОСОБА_38 було встановлено, що характеристику надати неможливо, адже сім`я ОСОБА_17 в буд. АДРЕСА_1 не проживає, у зв`язку з старістю, пошкодженням та непридатністю будинку Голова вуличного комітету також повідомила, що ОСОБА_39 дружина ОСОБА_17 , разом із сином та донькою орендують квартиру у м. Кривий Ріг.

До матеріалів справи додано також: Копію паспорта ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , місце проживання якої зареєстровано за адресою:буд. АДРЕСА_1 ; Копію свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану ІНФОРМАЦІЯ_22 від 05 травня 2009 року, серії 1-КЕ №139391, відповідно до якого було зареєстровано шлюб між ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_21 ; Копію свідоцтва про народження ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , серії НОМЕР_4 (нерозбірливо) від 01 вересня 2005 року, батьками якої вказано ОСОБА_43 та ОСОБА_44 ; Копію свідоцтва про народження ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , серії НОМЕР_5 (нерозбірливо) від 30 червня 2010 року (т. 5, а. с. 81-85).

При цьому суд сприймає як належний та допустимий доказ наявний в матеріалах справи Протокол додаткового допиту потерпілої від 02 червня 2020 року, під час якого потерпіла ОСОБА_13 повністю підтримала показання, що надавала раніше, та додала, що 10 березня 2020 року її син ОСОБА_46 повідомив її про те, що звертався в соціальну мережу Інтернет з приводу відшукання будь-яких свідків, що могли б надати якусь інформацію з приводу вбивства його батька. Так, до нього звернулась дівчина на ім`я ОСОБА_47 , яка повідомила, що в той день проходила повз кафе-бар «12 стільців» та бачила бійку, при цьому остання надіслала відео у мережі «Вайбер», на якому видно ОСОБА_18 та іншого чоловіка, між якими бійка, чути голос невідомої жінки, яка викрикувала: «Не лезь!». Її чоловік на той час був одягнений в куртку синього кольору, джинси синього кольору та светр сірого кольору. Додала також те, що дівчина вказала, що у бійці брали участь три чоловіка. Тому, на підставі вищевикладеного, добровільно надала скріншоти переписки сина з дівчиною та відео на СД- диску (т. 5 а. с. 116 - 117).

02 червня 2020 року Постановою про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000183 від 09 березня 2020 року в якості речового доказу СД-диск з відеозаписом, що наданий потерпілою ОСОБА_13 (т. 5 а. с. 207) та Протоколом огляду від 02 червня 2020 року здійснено перегляд відеофайлу, який зберігається на СД -диску «Arena 52X». При відкритті файлу t_video 880482796 наявний відеозапис із 6 секунд, зі змісту якого вбачається, що у нічний час зі штучним нічним освітленням, між двома чоловіками відбувається бійка. Обидва чоловіки знаходяться один напроти одного, при цьому, тримаючи руки перед собою, намагаються нанести один одному удар. Один з них одягнений в темну куртку, темні брюки, інший у світлій кофті (светрі) та темних брюках. З правої сторони від вказаних чоловіків, стоїть чоловік, який одягнений в світлу футболку та темно-сині джинси, напроти нього стоїть дівчина, одягнена в сині брюки, світлі кросівки, коричневого кольору кофту, яка викрикує «Не лезь, не лезь я тебя просто прошу». Напроти них стоїть чоловік одягнений в чорні спортивні штани, синю куртку до колін, яка має капюшон сірого кольору. Повз вказаних осіб проходить жінка одягнена в брюки чорного кольору, коротку куртку чорного кольору, в лівій руці тримає сумку чорного кольору, має волосся білого кольору (т. 5 а. с. 208-213).

При перегляді даного відеофайлу обвинувачений ОСОБА_17 , підтвердив той факт, що саме він та потерпілий ОСОБА_18 зображені на ньому, між ними відбувається бійка, що в свою чергу спростовує твердження обвинуваченого щодо відсутності між ним та потерпілим ОСОБА_18 конфлікту, у тому числі підтверджує факт нанесення обвинуваченим у ході бійки тілесних ушкоджень потерпілому.

Так, на початку судового розгляду кримінального провадження сторона захисту наполягала на невідповідності наявності у матеріалах справи декількох заяв потерпілої ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Так, як зазначалось вище, відповідно до Рапортів помічника чергового ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області від 09 березня 2020 року (т. 3 а. с. 223 - 224) відображено факти звернення до поліції свідка ОСОБА_24 , працівників медичної допомоги, що прибули за викликом на місце події та виявили труп ОСОБА_18 з тілесними ушкодженнями у вигляді: чисельних забійних ран області лоба, тім`яної та потиличної області голови, забійної рани підборіддя. Зі змісту Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 березня 2020 року (т. 3 а. с. 221), слідує, що за усною заявою (повідомленням) про кримінальне провадження, зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України під № 0000183 від 09 березня 2020 року, зокрема о 00 год 05 хв.

09 березня 2020 року Постановою про визнання потерпілого, на підставі Заяви ОСОБА_13 останню залучено в якості потерпілої в кримінальному провадженні № 0000183 від 09 березня 2020 року (т. 4 а. с. 27-28).

Протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, що датований 11 червням 2020 року (т. 5, а. с. 121), прийнято усну заяву ОСОБА_13 про те, що в період часу з 21 год 00 хв по 22 год 00 хв 08 березня 2020 року, біля кафе бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за адресою: АДРЕСА_3 , невідома особа нанесла її чоловіку ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тілесні ушкодження, на підставі чого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за вищевказаним фактом та відкрито кримінальне провадження за № 0000394 від 11 червня 2020 року за вчинення кримінального правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 125 КК України (Витяг з ЄРДР від11 червня 2020 року) ( т. 5 а. с. 122).

За хронологією подій відповідно до Постанови про передачу кримінального провадження іншому органу досудового розслідування від 17 червня 2020 року здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000394 від 11 червня 2020 року доручено СУ ГУНП в Полтавській області (т. 5 а. с. 118).

Постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 18 червня 2020 року матеріали кримінальних проваджень № 0000183 від 09 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та № 0000394 від 11 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, об`єднано в одне провадження під № 0000183, оскільки існують достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення вчинені декількома особами щодо однієї (т. 5 а. с. 119 - 120).

Постановою про зміну кваліфікації складу кримінального правопорушення від 19 червня 2020 року змінено кваліфікацію складу кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000183 від 09 березня 2020 року з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки у потерпілого при проведенні судово-медичної експертизи виявлено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т. 5, а. с. 123).

Відповідно до Постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 24 червня 2020 року виділено з матеріалів кримінального провадження № 0000183 від 09 березня 2020 року матеріали щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за № 00342 (т. 5, а. с. 124 - 128).

Враховуючи вищевикладене та досліджені судом в сукупності письмові докази, суд констатує те, що в ході досудового розслідування всі процесуальні рішення органу досудового розслідування були прийняті з додержанням відповідних процесуальних процедур, що передбачені ст. 214, ч. 1 ст. 216, ч. 1-7 ст.217, ч. 1-6 ст.218 КПК України, більше того, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими кодексом, тому сторона захисту не була позбавлена можливості ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій або ж оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність органу досудового розслідування.

22 червня 2020 року о 10 год 05 хв ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшим слідчим-криміналістом СУ ГУНП України в Полтавській області майором поліції ОСОБА_37 , за погодженням прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_12 , вручено Повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри. Так, своїми умисними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_18 , ОСОБА_17 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (т. 5 а. с. 129-133).

До матеріалів справи також долучено Копії паспорта громадянина України ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 5 а. с. 136-137);

Зважаючи на неодноразові твердження сторони захисту відносно причетності до вчинення злочину ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виокремлено в окреме провадження, суд вважає за доцільне наголосити на тому, що при розгляді матеріалів кримінального провадження суд керується положеннями ч. 1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Проте суд, задля з`ясування істини у справі, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у ході розгляду даного кримінального провадження створив сторонам необхідні умови для реалізації їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, з огляду на викладене судом було задоволено заяву обвинуваченого ОСОБА_17 та скеровано на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві для виконання ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_25 від 21 вересня 2023 року, якою витребувано інформацію про стадію кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225 від 25 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, за заявою ОСОБА_17 про вчинення кримінального правопорушення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_26 , які під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000183 від 09 березня 2020 року, використовуючи своє службове становище, фактично здійснювали захист учасника бійки ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, від кримінальної відповідальності.

У свою чергу, на адресу суду ІНФОРМАЦІЯ_27 , що розташоване у м. Полтаві, направлено лист за № 29327-23/15-02-01/28359-23/п від 28 жовтня 2023 року про те, що за результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0000225 від 25 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, про що заявника повідомлено у встановленому порядку за вих. №18557-23/15-02-1 від 18 липня 2023 року (т. 7, а. с. 54).

При цьому, суд вважає за доцільне наголосити на тому, що стороною захисту як на етапі досудового розслідування, так і судового розгляду матеріалів кримінального провадження жодних скарг відносно застосування незаконних методів досудового розслідування кримінального провадження № 0000183 від 09 березня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не надходило, відводи слідчому, прокурору чи експерту не заявлялись. Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 підтвердив відсутність здійснення тиску відносно нього з боку працівників правоохоронних органів.

Зважаючи на вищевикладене, дослідженні судом письмові докази визнаються належними і допустимими, також під сумнів судом не ставиться правдивість показань потерпілої ОСОБА_13 , свідків: ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , відносно дати, часу, місця та фактичних обставин вчинення ОСОБА_17 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відповідно до формулювання органом досудового розслідування даного обвинувачення, яке визнане судом за обставин,встановлених та викладених у даному вироку.

Причетність обвинуваченого ОСОБА_17 до вчинення кримінального правопорушення, з поміж іншого, підтверджується також рядом експертних досліджень, проведених у рамках кримінального провадження.

Так, смерть ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зафіксовано Лікарським свідоцтвом про смерть №223 від 10 березня 2020 року та вказано дату смерті останнього 08 березня 2020 року, яка настала поблизу бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 » по АДРЕСА_3 . Причина смерті застосування фізичної сили з метою убивства чи нанесення ушкоджень (т. 4 а. с. 201).

Згідно Висновку судово-медичної експертизи № 206 від 09 квітня 2020 року, встановлено, що при експертному дослідженні трупу ОСОБА_18 виявлені такі тілесні ушкодження:

- закрита травма шиї зліва з розлитим крововиливом по ходу судинно-нервового пучка зліва, переломом лівого великого рога під`язикової кістки та лівого верхнього рога щитоподібного хряща з крововиливами в оточуючі м`які тканини, крововиливом в м`які тканини шиї зліва, синцем на лівій передньо-боковій поверхні шиї, яка ускладнилася рефлекторною зупинкою серця та по ступеню тяжкості, стосовно живої особи має ознаки тяжких тілесних за ознакою небезпеки для життя та в даному випадку призвела до смерті;

- рани в ділянці лівої брови, на переніссі зліва, в ділянці підборіддя, які по ступеню тяжкості, стосовно живої особи, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- синці на обличчі, лівій боковій поверхні живота, тильній поверхні правої кисті; крововилив на червоній обвідці нижньої губи справа; садна в потиличній ділянці, на передній поверхні обох колінних суглобів, які по ступеню тяжкості, стосовно живої особи, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я (т. 4 а. с. 202-205).

Усі виявлені тілесні ушкодження утворились незадовго до настання смерті від дії тупих предметів (т. 4 а. с. 202-205).

Між отриманою травмою шиї, яка супроводжувалась ушкодженням рефлексогенної зони (ділянка каротидного синуса зліва), та настанням смерті потерпілого існує прямий причинно-наслідковий зв`язок (т. 4 а. с. 202-205).

Смерть ОСОБА_18 настала внаслідок тупої закритої травми шиї, яка супроводжувалась ушкодженням рефлексогенної зони (ділянки каротидного синуса зліва) та ускладнилась рефлекторною зупинкою серця, що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження (т. 4 а. с. 202-205).

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_18 виявлено етиловий спирт в концентрації - 2,6 проміле, що стосовно живої особи може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння (згідно методичних рекомендацій «Судово-медичної діагностики смертельних отруєнь етиловим алкоголем, Київ 2004р.») (т. 4 а. с. 202-205).

Відповідно до Постанови про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 25 березня 2020 року (т.4 а. с.199-200) та Висновку додаткової судово-медичної експертизи № 206/1 від 17 квітня 2020 року смерть ОСОБА_18 настала внаслідок тупої закритої травми шиї, яка супроводжувалась ушкодженням рефлексогенної зони (ділянки каротидногосинуса зліва) та ускладнилась рефлекторною зупинкою серця, що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження (т. 4 а. с. 206-210).

При цьому експертом виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_18 умовно розділено на групи та, виходячи із наявних на трупі тілесних ушкоджень, конкретизовано дію різних предметів, чинників та наслідків такого впливу.

Перша група - закрита травма шиї зліва з розлитим крововиливом по ходу судинно-нервового пучка зліва, переломом лівого великого рога під`язикової кістки та лівого верхнього рога щитоподібного хряща з крововиливами в оточуючі м`які тканини, крововиливом в м`які тканини шиї зліва, синцем на лівій передньо-боковій поверхні шиї, що супроводжувалася ушкодженням рефлексогенної зони (ділянка каротидного синуса зліва) і ускладнилась рефлекторною зупинкою серця, та по ступеню тяжкості, стосовно живої особи, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя ( п. п. 2.1.1.а), 2.1.2., 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», і в даному випадку призвела до смерті (т. 4 а. с. 206-210).

Вказана травма шиї утворилась від однократної ударної дії тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути кисть стиснута в кулак, ребро кисті, з місцем прикладання травмуючої сили в ділянці лівої передньо-бокової поверхні шиї (т. 4 а. с. 206-210).

Друга група - рани в ділянці лівої брови, на переніссі зліва, в ділянці підборіддя, які по ступеню тяжкості, стосовно живої особи, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.п. 2.3.1.а), 2.3.2.а), 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу N6 МОЗ України від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Вказані рани утворились від не менш ніж двократної ударної дії тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути ноги у взутті. Тілесні ушкодження у вигляді ран супроводжувались помірною зовнішньою кровотечею (т. 4 а. с. 206-210).

Третя група - синці на обличчі, лівій боковій поверхні живота, тильній поверхні правої кисті; крововилив на червоній обвідці нижньої губи справа; садна в потиличній ділянці, на передній поверхні обох колінних суглобів, які по ступеню тяжкості, стосовно живої особи, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я (п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу N6 МОЗ України від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України») (т. 4 а. с. 206-210).

Синці на обличчі та лівій боковій поверхні живота, крововилив на червоній обвідці нижньої губи справа утворилися від п`ятикратної ударної дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кисті стиснуті в кулак, або ноги у взутті. Синець на тильній поверхні правої кисті міг утворитися як від удару тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею по тильній поверхні кисті при захисті рукою від удару, так і внаслідок удару кистю стиснутою в кулак об тупий предмет. Садна в потиличній ділянці та на передній поверхні обох колінних суглобів утворилися від трьохкратної травмуючої дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, або при ударі об такі (т. 4 а. с. 206-210).

Внаслідок зовнішньої дії на рефлексогенні зони тіла людини смерть потерпілого настає в короткий проміжок часу, що може обчислюватися кількома хвилинами, при цьому здійснення потерпілим активних дій в цей період малоймовірне (т. 4 а. с. 206-210).

Між отриманою тупою травмою шиї, яка супроводжувалася ушкодженням рефлексогенної зони (ділянка каротидного синуса зліва), та настанням смерті потерпілого існує прямий причинно-наслідковий зв`язок (т. 4 а. с. 206-210).

Усі виявлені тілесні ушкодження утворилися в один часовий проміжок, незадовго до настання смерті. Усі виявлені тілесні ушкодження не характерні для їх утворення внаслідок падіння на площині (з висоти власного росту, з положення стоячи на ногах), як з наданим тілу прискоренням, так і без такого, з подальшим ударом об тверду поверхню (т. 4 а. с. 206-210).

При цьому, за доцільне також звернути увагу на те, що під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження, у суду виникла потреба в роз`ясненні положень Висновку експерта № 206 від 09 квітня 2020 року та Висновку додаткової судово-медичної експертизи № 206/1 від 17 квітня 2020 року, зокрема в частині механізму утворення тілесних ушкоджень, що виявлені на трупі ОСОБА_18 , їх локалізацію, ступінь тяжкості, та причини смерті потерпілого ОСОБА_18 , задля чого у судове засідання викликано судового-медичного експерта ІНФОРМАЦІЯ_28 ОСОБА_48 .

Так, у ході допиту експерт ОСОБА_49 повідомив суду про те, що висновки, надані ним на етапі досудового розслідування в рамках кримінального провадження,підтримує в повному обсязі та зазначив наступне.

Тілесні ушкодження Другої та Третьої групи (Відповідно до Висновку додаткової судово-медичної експертизи № 206/1 від 17 квітня 2020 року) були спричинені потерпілому ОСОБА_18 до спричинення тілесних ушкоджень Першої групи, що мали ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, і в даному випадку призвели до смерті. Разом з тим, об`єктивних судово-медичних даних про послідовність, першочерговість нанесення тілесних ушкоджень Другої та Третьої групи не мається. На думку експерта, всі ушкодження, що були виявлені на тілі потерпілого, утворились прижиттєво, адже супроводжувались тканинною реакцією та кровотечею.

Спосіб нанесення травми шиї, що віднесена до Першої групи тілесних ушкоджень, яка за критерієм небезпеки для життя мала ознаки тяжких тілесних ушкоджень та призвела до смерті особи, визначено експертом з огляду на наявні на тілі тілесні ушкодження, зокрема форма синця на лівій передньо-боковій поверхні шиї та розмір, що не виходить за межі ушкодженої ділянки, при цьому на ньому не відображено індивідуальних особливостей травмуючої поверхні предмету, що вказує на його утворення від однократної ударної дії тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути кисть стиснута в кулак, ребро кисті, з місцем прикладання травмуючої сили в ділянці лівої передньо-бокової поверхні шиї.

Поряд із цим, експертом вказано, що удар, що прийшовся потерпілому ОСОБА_18 в ліву передньо-бокову поверхню шиї, перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням внутрішніх травм: з розлитим крововиливом по ходу судинно-нервового пучка зліва, переломом лівого великого рога під`язикової кістки та лівого верхнього рога щитоподібного хряща з крововиливами в оточуючі м`які тканини, крововиливом в м`які тканини шиї зліва, синцем на лівій передньо-боковій поверхні шиї, що супроводжувалася ушкодженням рефлексогенної зони (ділянка каротидного синуса зліва) і ускладнилась рефлекторною зупинкою серця.

Експерт суду зауважив, що об`єктивних судово-медичних даних як про кількість нападників, так і про взаємне розташування потерпілого та нападника/ів в матеріалах кримінального провадження не мається. Тілесні ушкодження могли бути нанесені як у вертикальному, так і в горизонтальному положенні потерпілого, при цьому обов`язковою умовою була доступність для нападника лівої передньо-бокової поверхні шиї потерпілого для нанесення удару, що і став причиною смерті останнього.

Так, заслухавши показання експерта, думку сторін кримінального провадження, обвинуваченого, котрий у судовому засіданні погодився із результатами вищевказаних експертних досліджень, суд сприймає дані обставин причини смерті потерпілого ОСОБА_18 , ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, механізму їх утворення, локалізації, як такі, що відповідають об`єктивній дійсності та узгоджуються як між собою, так із сукупністю інших доказів, що наявні в матеріалах кримінального провадження, та які можливо покласти в основу обвинувачення ОСОБА_17 , яке йому інкримінується.

Поряд із вищевикладеним, Постановою про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 25 березня 2020 року (т.4 а. с. 211) та Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 206/2 від 16 квітня 2020 року, експертом на підставі проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_18 , 1972 року народження, даних протоколів проведення слідчих експериментів від 10 березня 2020 року за участі свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_24 , встановлено правдивість показань останніх відносно механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_18 , їх локалізації, та зазначено, що показання свідка ОСОБА_26 «… ОСОБА_17 наніс потерпілому, який лежав вже без свідомості та ознак життя, один удар ногою в область правої сторони тулуба..» можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_18 у вигляді синця на лівій боковій поверхні живота, але не відповідають по локалізації (т. 4 а. с. 212-213).

Показання свідка ОСОБА_26 «… ОСОБА_50 наніс декілька ударів рукою в область грудної клітини та один удар ногою, а саме всією поверхнею стопи по обличчю по лобу, носі..» можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним в частині локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_18 у вигляді синця в ділянці носу та ран в ділянці лівої брови та перенісся зліва (т. 4 а. с. 212-213)..

Показання свідка ОСОБА_24 «..один з чоловіків, який стояв навпроти ОСОБА_51 ,… наніс своєю правою рукою, стиснутою в кулак, один удар в область лівої сторони шиї, після якого ОСОБА_30 почав йти в бік до цього чоловіка..» та «..наніс один удар своєю лівою рукою, стиснутою в кулак в область лівої сторони шиї Володимира..» можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним в частині локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_18 у вигляді травма шиї зліва з розлитим крововиливом по ходу судинно-нервового пучка зліва, переломом лівого великого рога під`язикової кістки та лівого верхнього рога щитоподібного хряща з крововиливами в оточуючі м`які тканини, крововиливом в м`які тканини шиї зліва, синцем на лівій передньо-боковій поверхні шиї, від якого потерпілий помер на місці (т. 4 а. с. 212-213).

Вказані висновки судово медичних досліджень трупа потерпілого ОСОБА_18 отримані у співвідношенні до показань свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_24 знайшли своє відображення і під час безпосереднього сприйняття судом їх показань та на підставі оцінки інших доказів під час судового розгляду, у результаті чого судом достеменно встановлено, що травма шиї зліва з розлитим крововиливом по ходу судинно-нервового пучка зліва, переломом лівого великого рога під`язикової кістки та лівого верхнього рога щитоподібного хряща з крововиливами в оточуючі м`які тканини, крововиливом в м`які тканини шиї зліва, синцем на лівій передньо-боковій поверхні шиї, від яких потерпілий помер на місці, утворилися внаслідок нанесення ударів безпосередньо обвинуваченим ОСОБА_17 ..

Так, зі змісту Постанови про призначення судово-імунологічної експертизи від 24 березня 2020 року (т. 4 а. с. 142-144) та Висновку судово імунологічної експертизи №452 від 30-31 березня 2020 року, слідує, що кров трупу ОСОБА_18 належить до Ав (11 групи), якій властиві антиген А та ізогемаглютинін анти В. Кров підозрюваного ОСОБА_17 належить до А в (11 групи), якій властиві антиген А та ізогемаглютинін анти В (т. 4 а. с. 145-146).

Так, відповідно до Постанови про призначення судово-імунологічної експертизи від 24 березня 2020 року (т. 4 а. с. 147-149) експертам відділення судово-медичної імунології ІНФОРМАЦІЯ_29 направлялись на дослідження змиви РБК з плями на площі 15?10 см та контрольний змив до нього, та зі змісту Висновку експерта №454 від 07 квітня 2020 року слідує, у змиві РБК з плям на площі 10х15, який надано на дослідження, знайдена кров людини, де виявлений антиген А. Ця кров може походити і від потерпілого ОСОБА_18 , і від підозрюваного ОСОБА_17 (т. 4 а. с. 150-151).

Відповідно до Постанови про призначення судово-імунологічної експертизи від 24 березня 2020 року (т. 4 а. с. 152-154) та даних Висновку експерта № 455 від 01 квітня 2020 року у змиві з долоні лівої руки потерпілого ОСОБА_18 , наданого на дослідження, знайдена кров людини, де виявлений антиген А. Ця кров може походити від потерпілого ОСОБА_18 , підозрюваного ОСОБА_17 (т. 4 а. с. 155-156).

Зі змісту Постанови про призначення судово-імунологічної експертизи від 24 березня 2020 року (т. 4 а. с. 157-159) та Висновку судово-імунологічної експертизи № 453 від 07 квітня 2020 року у змиві РБК з плям на площі 27х12, який наданий на дослідження, знайдена кров людини, де виявлений антиген А. Ця кров може походити і від потерпілого ОСОБА_18 , і від підозрюваного ОСОБА_17 (т. 4 а. с. 160-161).

Постановою про призначення судово-імунологічної експертизи від 24 березня 2020 року(т. 4 а. с. 162- 164) та Висновком експерта № 459 від 07 квітня 2020 року встановлено, що на куртці зимовій синього кольору (об. 1-9), що належала потерпілому ОСОБА_18 , та надана на дослідження, знайдена кров людини, де виявлений антиген А, крім того в об. №6,7, виявлений ізогемаглютинін анти В. Ця кров може походити і від потерпілого ОСОБА_18 , і від підозрюваного ОСОБА_17 . На трусах чоловічих чорного кольору, які належали потерпілому ОСОБА_18 , та надані на дослідження, кров не знайдена (т. 4 а. с. 165-167).

Поряд із цим, експертам відділення судово-медичної імунології ІНФОРМАЦІЯ_29 відповідно до Постанови про призначення судово-імунологічної експертизи від 24 березня 2020 року (т. 4 а. с. 168-170) направлялись на дослідження джинси синього кольору з ремнем шкіряним чорного кольору та светр (кофту) світло сірого кольору, які належали ОСОБА_18 , та відповідно до Висновку експерта №458 від 08 квітня 2020 року на светрі (в постанові слідчим вказано як светр(кофта)) світло-сірого кольору та джинсах синього кольору з ременем шкіряним чорного кольору, наданих на дослідження, знайдена кров людини, де виявлений антиген А. Ця кров може походити від потерпілого ОСОБА_18 , від підозрюваного ОСОБА_17 (т. 4 а. с. 171-173).

Відповідно до Постанови про призначення судово-імунологічної експертизи від 24 березня 2020 року (т. 4 а. с. 174 - 176) та Висновку експерта № 460 від 01 квітня 2020 року на правому кросівку, який належить ОСОБА_19 та який останній видав добровільно (Заява ОСОБА_19 про добровільну видачу предмета від 09 березня 2020 року та Протокол огляду предмета від 09 березня 2020 року (т. 3 а. с. 251 - 252)), що наданий на дослідження, знайдена кров людини, де виявлений антиген А. Кров у цих слідах може походити від потерпілого ОСОБА_18 , підозрюваного ОСОБА_17 . На лівому кросівку, який належить ОСОБА_19 , наданому на дослідження, слідів, схожих на кров, не знайдено (т. 4 а. с. 177-178).

На дослідження експертів відділення судово-медичної імунології ІНФОРМАЦІЯ_29 відповідно до Постанови про призначення судово-імунологічної експертизи від 24 березня 2020 року (т. 4 а. с. 179-181) направлялись речі, що були вилучені під час огляду у ОСОБА_17 від 09 березня 2020 року (Заява про добровільну видачу предмета від 09 березня 2020 року та Протокол огляду речей від 09 березня 2020 року (т. 4 а. с. 122-123)), при цьому Висновок експерта № 461 від 01 квітня 2020 року містить наступні підсумки: на спортивних штанах, які належать ОСОБА_17 та наданих на дослідження, знайдена кров людини, де виявлений антиген А. Кров у цих слідах може походити від потерпілого ОСОБА_18 , підозрюваного ОСОБА_17 . На спортивній кофті та парі кросівок, наданих на дослідження, слідів, схожих на кров, не виявлено (т. 4 а. с. 182-183).

Разом з тим, відповідно до Постанови про призначення судово-цитологічної експертизи від 24 березня 2020 року (т. 4 а. с. 184-186) та Висновку експерта № 129 від 10 квітня 2020 року слідує, що при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин правої руки ОСОБА_18 (об.1) виявлена кров людини, знайдені епітеліальні клітини та мікрофрагменти сполучної тканини. Статеву приналежність крові та клітин установити не представилося можливим у зв`язку з деструктивними змінами клітинних елементів крові та з деструктивними змінами ядер епітеліальних клітин. При серологічному дослідженні слідів крові в об.1 виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО, який міг походити від особи (осіб), в крові якої (яких) він знаходився, у тому числі як і від потерпілого ОСОБА_18 так і від підозрюваного ОСОБА_17 (в разі, якщо на момент злочину в останнього були пошкодження, які супроводжувалися зовнішньою кровотечею). При дослідженні піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин лівої руки ОСОБА_18 (об.2) крові не виявлено, знайдені без`ядерні епітеліальні клітини, непридатні для цитологічного дослідження (т. 4 а. с. 187-189).

Постановою про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи від 28 квітня 2020 року (т. 4 а. с. 222-223) та Висновком експерта № 9/558СЕ-20 від 25 травня 2020 року встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразків крові трупа ОСОБА_18 (об`єкт №1), підозрюваного ОСОБА_17 (об`єкт №2). Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) сліду крові, виявленого на змиві (об`єкт №3) (об`єкт №1 згідно висновку експерта ІНФОРМАЦІЯ_30 від 07 квітня 2020 року №454). Генетичні ознаки (ДНК-профіль) сліду крові, виявленого на змиві (об`єкт №3) (об`єкт №1 згідно висновку експерта ІНФОРМАЦІЯ_30 від 07 квітня 2020 року №454) збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_18 (об`єкт № 1) та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_17 (об`єкт № 2) (т. 4 а. с. 224-241).

Відповідно до Постанови про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи від 28 квітня 2020 року (т. 4 а. с. 242-243) та Висновку експерта № 9/556СЕ-20 від 28 травня 2020 року, встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразків крові, виявлених на светрі (светр світло-сірого кольору, що належав ОСОБА_18 ) (об`єкти №№ 1-7) (об`єкти № 1-7 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_31 від 08 квітня 2020 року №458) та на штанах (об`єкти №№8,10-12) (об`єкти №№8-11 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_31 від 08 квітня 2020 року №458). Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові, виявлених на светрі (об`єкти №№ 1-3,5-7) (об`єкти №№1-3, 5-7 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_31 від 08 квітня 2020 року №458) та на штанах (об`єкти №№8,11,12) (об`єкти №№8,10,11 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_31 від 08 квітня 2020 року №458) збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_18 (об`єкт №1 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_32 від 25 травня 2020 року №9/558СЕ-20 ) та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_17 (об`єкт №2 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_32 від 25 травня 2020 року №9/558СЕ-20). Генетичні ознаки сліду крові, виявленого на лівому рукаві светра (об`єкти №№ 4) (об`єкти №№4 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_31 від 08 квітня 2020 року №458)належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі та не збігаються між собою з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_18 (об`єкт №1 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_32 від 25 травня 2020 року №9/558СЕ-20 ) та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_17 (об`єкт №2 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_32 від 25 травня 2020 року №9/558СЕ-20). Генетичні ознаки сліду крові, виявленого на штанах (джинси синього кольору з ременем шкіряним чорного кольору, які належали ОСОБА_18 ) (об`єкт № 9) (об`єкт № 10 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_31 від 08 квітня 2020 року№ 458), є змішаними, містять генетичні ознаки більш, ніж однієї особи, серед яких містяться генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_18 (об`єкт № 1 згідно висновку судового експерта ІНФОРМАЦІЯ_32 від 25 травня 2020 року № 9/558СЕ-20) та генетичні ознаки зразка крові підозрюваного ОСОБА_17 (об`єкт №2 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_32 від 25 травня 2020 року №9/558СЕ-20) (т. 4 а. с. 244-255).

Зі змісту Постанови про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи від 28 квітня 2020 року(т.4, а. с. 256-257) та Висновку експерта № 9/553СЕ-20 від 26 травня 2020 року слідує те, що генетичні ознаки (ДНК-профіль) сліду крові, виявленого на змиві (змив РБК з плям на площі 27х12) (об`єкт №1) (об`єкт №1 згідно висновку судово-медичної експертизи ІНФОРМАЦІЯ_33 від 07 квітня 2020 року №453) збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_18 (об`єкт №1 згідно висновку судового експерта ІНФОРМАЦІЯ_32 від 25 травня 2020 року №9/558СЕ-20) та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_17 (об`єкт №2 згідно висновку судового експерта ІНФОРМАЦІЯ_32 від 25 травня 2020 року №9/558СЕ-20) (т. 5 а. с. 1-12).

Відповідно до Постанови про призначення молекулярно-генетичної експертизи від 28 квітня 2020 року (т. 5, а. с. 13-14) та Висновку експерта № 9/552СЕ-20 від 27 травня 2020 року встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) сліду крові, виявленого на змиві з долоні лівої руки потерпілого ОСОБА_18 (об`єкт №1) (об`єкт №1 згідно висновку судово-медичної експертизи ІНФОРМАЦІЯ_33 від 01 квітня 2020 року №455). Генетичні ознаки (ДНК-профіль) сліду крові, виявленого на змиві з долоні лівої руки потерпілого ОСОБА_18 (об`єкт №1) (об`єкт №1 згідно висновку судово-медичної експертизи ІНФОРМАЦІЯ_33 від 1 квітня 2020 року №455) збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_18 (об`єкт №1 згідно висновку судового експерта ІНФОРМАЦІЯ_32 від 25 травня 2020 року №9/558СЕ-20) та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_17 (об`єкт №2 згідно висновку судового експерта ІНФОРМАЦІЯ_32 від 25 травня 2020 року № 9/558СЕ-20) (т. 5 а. с. 15-26).

Постановою про призначення молекулярно-генетичної експертизи від 28 квітня 2020 року (т. 5, а. с. 52-53) та Висновком експерта № 9/557СЕ-20 від 28 травня 2020 року встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених на куртці (зимова синього кольору, що належала потерпілому ОСОБА_18 ) (об`єкти № №1-9) (об`єкти №№1-9 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_34 від 07 квітня 2020 року №459). Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові, виявлених на куртці (об`єкти № №1-9) (об`єкти №№1-9 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_34 від 07 квітня 2020 року №459) збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_18 (об`єкт №1 згідно висновку судового експерта ІНФОРМАЦІЯ_32 від 25 травня 2020 року №9/558СЕ-20) та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_17 (об`єкт №2 згідно висновку судового експерта ІНФОРМАЦІЯ_32 від 25 травня 2020 року № 9/558СЕ-20) (т. 5 а. с. 27-37).

Постановою про призначення молекулярно-генетичної експертизи від 28 квітня 2020 року (т. 5, а. с. 38-39) та Висновку експерта № 9/555СЕ-20 від 27 травня 2020 року встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених на правому кросівку (кросівки, що належать ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) і (об`єкти № №1-3) (об`єкти №№1-3 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_34 від 01 квітня 2020 року №460). Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові, виявлених на правому кросівку і (об`єкти № №1-3) (об`єкти №№1-3 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_34 від 01 квітня 2020 року №460) збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_18 (об`єкт №1 згідно висновку судового експерта ІНФОРМАЦІЯ_32 від 25 травня 2020 року №9/558СЕ-20) та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_17 (об`єкт №2 згідно висновку судового експерта ІНФОРМАЦІЯ_32 від 25 травня 2020 року № 9/558СЕ-20) (т. 5, а. с. 40-51).

Відповідно Постанови про призначення молекулярно-генетичної експертизи від 28 квітня 2020 року (т. 5, а. с. 57-58) та Висновку експерта № 9/554СЕ-20 від 26 травня 2020 року встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених на штанах (спортивні штани чорного кольору, які належать ОСОБА_17 (об`єкти № №1,2) (об`єкти №№1,2 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_34 від 01 квітня 2020 року №461). Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові, виявлених на штанах (об`єкти № №1,2) (об`єкти №№1,2 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_34 від 01 квітня 2020 року №461) збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_18 (об`єкт №1 згідно висновку судового експерта ІНФОРМАЦІЯ_32 від 25 травня 2020 року №9/558СЕ-20) та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_17 (об`єкт №2 згідно висновку судового експерта ІНФОРМАЦІЯ_32 від 25 травня 2020 року№9/558СЕ-20)) (т. 5 а. с. 57-69).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, зокрема Висновок експерта № 461 від 01 квітня 2020 року, Висновок експерта № 9/554СЕ-20 від 26 травня 2020 року, показання, що надані свідками ОСОБА_26 , ОСОБА_20 під час їх допиту у судовому засіданні та при проведенні слідчих експериментів за їх участі, судом спростовується твердження обвинуваченого ОСОБА_17 , висловлені ним під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження, щодо відсутності на його речах будь-яких слідів крові потерпілого ОСОБА_18 , у тому числі його і непричетності до зміни положення тіла ОСОБА_18 (перевертання тіла на бік). Разом із тим жодних об`єктивних даних, на спростування вищевказаного, стороною захисту не надано, тому суд розцінює такі твердження обвинуваченого ОСОБА_17 , як спосіб його захисту від пред`явленого обвинувачення, та намір зменшити обсяг своєї участі у скоєному, з метою уникнення покарання за вчинення кримінального правопорушення, що йому інкриміновано.

Постановою про призначення судово-медичної експертизи від 09 березня 2020 року (т. 4, а. с. 24-25) та відповідно до Висновку судово медичної експертизи №196 від 09 березня 2020 року, підекспертний ОСОБА_17 вказав на те, що під час конфлікту з незнайомим чоловіком, відчув удар в ліву половину щелепи та запаморочення, проте на момент його огляду експертом будь яких ушкоджень вказаних останнім, давністю від вказаних вище події, на тілі ОСОБА_17 виявлено не було (т. 4 а. с. 26).

Тому на підставі вищевикладеного, у суду було сформовано об`єктивні сумніви в істинності та правдивості тверджень ОСОБА_17 щодо наявності у останнього почервонінь на обличчі, втрати ним свідомості, сильного запаморочення, які стали причиною для його дезорієнтації на місці події та підставою для нанесення потерпілому ударів, проведення відносно нього несвоєчасного судово-медичного експертного дослідження, адже сукупність досліджених судом вищезазначених доказів, вказує на те, що подія кримінального правопорушення відбулась 08 березня 2020 року, ОСОБА_17 був оглянутий експертом 09 березня 2020 року, за фактом чого складено Висновок експерта № 196 від 09 березня 2020 року, за результатом якого будь-яких тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_17 не виявлено, скарг при проведенні як судово-медичної, так і судово-психіатричної експертиз від останнього не надходило. Більше того в рамках кримінального провадження додаткових експертиз стороною захисту не було ініційовано. При наявності скарг на самопочуття, обвинувачений не був позбавлений реальної можливості звернутись за медичною допомогою як самостійно, так і за допомогою сторонніх осіб, з якими перебував у той час на місці події; у матеріалах кримінального провадження відсутні жодні докази звернення обвинуваченого до інших медичних закладів чи установ. Таким чином, вказаних об`єктивних даних судово-медичних досліджень обвинуваченого ОСОБА_17 , суд приходить до переконливого висновку про те, що твердження обвинуваченого ОСОБА_17 про нанесення першим потерпілим ОСОБА_52 удару по щелепі обвинуваченого, який і став причиною бійки між ними, не знайшли свого переконливого відображення, а відтак суд визнає неспроможними показання ОСОБА_17 , що ініціатором конфлікту між ними, який переріс у бійку, був безпосередньо потерпілий.

Разом із цим, зазначені судового-медичні дані обвинуваченого ОСОБА_17 , свідчать і об`єктивно вказують на протилежне, зокрема, що саме він був як ініціатором вказаного конфлікту, так і організатором, активним учасником бійки між ним та потерпілим, за наслідками якої останній помер на місці вказаної події.

Так, із показань самого обвинуваченого ОСОБА_17 слідує, що останній детально пам`ятає та відтворює всі події того вечора, послідовно передає обставини даної події, незважаючи на сильний удар в щелепу та головний біль, добре орієнтується в часі та місцевості, зокрема повідомив суду: о котрій годині компанія прибула до кафе-бару; який відрізок часу компанія відпочивала до появи потерпілого та свідка ОСОБА_24 у кафе-барі; протягом якого часу ОСОБА_18 спілкувався з ОСОБА_21 за столиком; хто та на якій відстані, відносно нього, перебував до нанесення ОСОБА_17 удару в область щелепи; протягом якого часу тривала активна фаза конфлікту на вулиці. Після нанесення удару ОСОБА_17 та втрати ним свідомості, за його словами, останній вичерпно вказує на якій відстані від обвинуваченого лежав потерпілий; де саме в цей момент стояв ОСОБА_19 ; і що важливо, докладно описує розмову з матір`ю ОСОБА_20 по дорозі додому, зазначає чітку температуру тіла дитини та які саме медичні препарати дала онуку мати ОСОБА_20 ; вказуває конкретну тривалість часу, який знадобився їм для того аби дістатись додому від кафе бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 »; час, що залишився до прибуття потягу до Кривого Рогу, не зважаючи на значний проміжок часу, який сплинув з моменту даних подій і до моменту надання останнім своїх показань у суді.

З огляду на викладене, суд констатує, що вказана процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_17 , у тому числі зміст та обсяг його показань в суді, відповідають обраній ним лінії його захисту від пред`явленого обвинувачення, яка зводиться до повного заперечення своєї причетності до нанесення потерпілому ударів, які знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з тяжкими наслідками у вигляді настання смерті останнього, яку в свою чергу суд розцінює виключно як спосіб уникнення кримінально правової відповідальності, встановленої законом за вчинені останнім дії, які встановлені судом на підставі фактів і мотивів у законний спосіб та на підставі належних та допустимих доказів, оцінку яких наведено у даному вироку.

Вказані висновки суду в свою чергу підтверджуються й іншими доказами, а саме: Постановою про призначення комплексної психолого-психіатричної експертизи від 25 березня 2020 року (т. 5, а. с. 70-71) та Актом судово-психіатричного експерта № 151 від 08 квітня 2020 року, відповідно до яких ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час будь-якими хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, не виявляє ознак недоумства чи іншого хворобливого розладу психічної діяльності. У період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, ОСОБА_17 не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності. У вказаний період часу ОСОБА_17 міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.5 а. с. 72-79).

ОСОБА_17 під дію ч. 2, ч. 3 ст. 19 та ст. 20 КК України не підпадає. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 5 а. с. 72-79).

На момент вчинення інкримінованого йому діяння, ОСОБА_17 не перебував у стані фізіологічного афекту або в іншому особливому емоційному стані, який би міг суттєво вплинути на його свідомість і поведінку (т. 5 а. с. 72-79).

Яскраво виражених індивідуально-психологічних особливостей, які б могли суттєво вплинути на його поведінку під час вчинення інкримінованого йому протиправного діяння ОСОБА_17 не виявляє. У ході обстеження з`ясовано, зі слів підекспертного ОСОБА_17 , анамнез його життя, неврологічний, соматичний та психічний стан, зокрема ОСОБА_17 , на час проведення експертизи, розумів її мету, на деякі запитання намагався увертатися від відповідей. Скарг на погане самопочуття не висловлював. Виявляв достатній рівень розвитку механічної та довготривалої пам`яті, збережена пам`ять на поточні події та біографічні дані, об`єм і концентрація уваги задовільні. Грубих порушень пам`яті і активної уваги не виявляє (т.5 а. с. 72-79).

На запитання, що стосуються обставин протиправного діяння відповідає неохоче, увертається від прямих відповідей. Зазначає, що не пам`ятає ситуації інкримінованого йому діяння, але загалом досить чітко, послідовно з зазначенням деталей розповідає про події, які були до та після: «Я не отрицаю, что могу ударить, но я этого не помню вообще...». Розуміє важливість і значення проведеного дослідження (т. 5 а. с. 72-79).

Разом з тим, експерт вказав, що ОСОБА_17 , не зважаючи на стан алкогольного сп`яніння, був всебічно орієнтований, контактував зі свідками, його дії носили вмотивований, послідовний характер. Достатньо запам`ятовував відповідні обставини і в подальшому давав показання з урахуванням обраної захисної лінії поведінки. На момент вчинення інкримінованого йому діяння, дії ОСОБА_17 були цілеспрямованими, не носили характеру автоматизованих, стереотипних (т. 5 а. с. 72-79).

Таким чином, висновки експертних досліджень, що були проведені в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000183 від 09 березня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, всебічно мотивовані, науково обґрунтовані та у своїй сукупності доповнюють інші обставини справи, а тому ніяких сумнівів в їх об`єктивності та правильності у суду не виникає.

Разом із тим, суд вважає за доцільне зосередити увагу на доводах захисника обвинуваченого ОСОБА_17 адвоката ОСОБА_16 , щодо правової кваліфікації дій його підзахисного за ч. 2 ст. 121 КК України, яка на думку сторони захисту, є невірною, у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, зокрема умислу на спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_18 ..

Так, на думку сторони захисту, обвинувачений не пам`ятає, з огляду на нанесений йому удар в область щелепи, проте не заперечує можливості нанесення потерпілому «рефлекторного» удару, що й підтверджується показаннями свідків. Тобто, у діях обвинуваченого мала місце саме необхідна оборона, що виражалась у захисті свого життя від протиправного нападу потерпілого ОСОБА_18 , але з перевищенням меж такого захисту, на підставі чого дії ОСОБА_17 слід кваліфікувати за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.

На підставі повного та всебічного дослідження судом доказів, що наявні в матеріалах кримінального провадження, суд вказані твердження сторони захисту вважає неспроможними та з даного приводу за доцільне вказати наступне.

Частина 2 ст. 121 КК України передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

У свою чергу, відповідальність за ст. 124 КК України передбачена за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Так, згідно із ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК). До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Водночас, Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях вказував на те, що особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів (справа №127/11469/18, №332/875/23, №154/215/19).

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з настанням смерті особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах (справа №332/875/23, №127/11469/18).

Суд всебічно та ретельно дослідивши обставини даного кримінального провадження вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повністю знайшла своє підтвердження у ході судового з`ясування обставин, а доводи сторони захисту відносно необхідності кваліфікації дій ОСОБА_17 за ст. 124 КК України, є такими, що нею заявлені без належних на те правових підстав саме з метою захисту ОСОБА_17 від пред`явленого обвинувачення та уникнення ним покарання за вчинене.

Отже, відносно акту суспільно небезпечного посягання відносно ОСОБА_17 , то суд не виключає можливості наявності поведінки потерпілого ОСОБА_18 як такої, що могла сприйматись обвинуваченим ОСОБА_17 як агресивна, неправомірна та зухвала, яка супроводжувалась перебуванням потерпілого в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 206/1 від 17 квітня 2020 року стосовно останнього, бійку між ними, що підтвердив й сам обвинувачений при дослідженні судом СД - диску з відеозаписом t_video 880482796, що наданий потерпілою ОСОБА_13 та що підтверджується як показаннями свідків, так і іншими матеріалами кримінального провадження, проте вона не мала жодних негативних наслідків відносно обвинуваченого, тобто не носила в собі факту небезпечності посягання потерпілого на обвинуваченого, оскільки жодних тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_17 під час його затримання виявлено та встановлено не було, що спростовує твердження сторони захисту з даного приводу.

Разом із тим, поведінка потерпілого ОСОБА_18 відносно свідка ОСОБА_21 , що сприймалась обвинуваченим ОСОБА_17 як провокаційна, не мала постійного характеру, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, зокрема як потерпілий, так і сам обвинувачений неодноразово відлучалися від компанії у приміщенні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що давало можливість безпосередньо обвинуваченому, який був, з його ж слів занепокоєний, вжити необхідних заходів задля уникнення конфлікту, який переріс у бійку, а у подальшому й нанесення ним потерпілому ОСОБА_18 тілесних ушкоджень, а також не мав безпосереднього відношення до самого обвинуваченого ОСОБА_17 чи його співмешканки ОСОБА_20 , а відтак не містить у собі самого акту небезпечного посягання спрямованого/направленого безпосередньо саме на обвинуваченого ОСОБА_17 ..

Тому, в цій частині, суд вважає за необхідне вказати на те, що на підставі досліджених судом у сукупності показань свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_20 , письмових доказів, експертних досліджень, зокрема Висновку експерта № 196 від 09 березня 2020 року, яким зафіксовано відсутність на тілі ОСОБА_17 будь-яких тілесних ушкоджень, Акту судово-психіатричного експерта № 151 від 08 квітня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_17 не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності на момент вчинення кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що обвинувачений не зазнав жодного суспільно небезпечного посягання достатньої інтенсивності з боку потерпілого ОСОБА_18 , натомість визначальним у поведінці ОСОБА_17 було не відвернення нападу та захист, а його бажання спричинити шкоду потерпілому, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до останнього.

Відносно відсутності акту захисту обвинуваченого ОСОБА_17 від протиправного посягання на його життя та здоров`я з боку потерпілого ОСОБА_18 , суд звертає увагу на основну позицію обвинуваченого спричинення ним «рефлекторного» удару потерпілому. Так, ОСОБА_17 , у своїх же показаннях та поясненнях, стверджував про те, що достеменно не бачив та не пам`ятає, хто саме наніс йому удар в щелепу та, перебуваючи без свідомості, «рефлекторно» міг нанести потерпілому удар. Разом із тим обвинувачений не зміг пояснити суду: на чому саме базуються ці його припущення та яким чином він зміг нанести «рефлекторно» удар або ж декілька ударів (оскільки у судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що не виключає можливості нанесення не одного удару) перебуваючи без свідомості та враховуючи, що достовірно не бачив та не пам`ятає, хто саме наніс йому удар у щелепу; як міг потерпілий завдати йому удару, якщо, прийшовши до тями, обвинувачений побачив, що потерпілий знаходився на відстані до 2 м від нього та ОСОБА_20 , що фізично виключає таку можливість у потерпілого; не міг пояснити про своє пересування (зміну положення тіла) на місці події у момент втрати ним же свідомості, у тому числі і ту обставину чи дійсно він втрачав свідомість на місці події, чи лише орієнтир, що за своєю фізіологічною природою є зовсім різними станами людини, які характеризуються різними морфологічними властивостями.

При цьому, здійснений судом комплексний аналіз та оцінка доказів, зокрема показань обвинуваченого ОСОБА_17 , свідків: ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , письмових доказів, експертних досліджень, дають підстави суду прийти до висновку про надуманість та алогічність показань обвинуваченого ОСОБА_17 з приводу втрати ним свідомості чи орієнтиру та, як наслідок, нанесення саме «рефлекторного» удару потерпілому ОСОБА_18 , а не умисного як встановлено судом, оскільки не зважаючи на свій стан алкогольного сп`яніння, обвинувачений ОСОБА_17 був всебічно орієнтований, контактував зі свідками, його дії носили вмотивований, послідовний характер. На момент вчинення інкримінованого йому діяння, дії ОСОБА_17 були цілеспрямованими, не носили характеру автоматизованих, стереотипних, а відтак носили дійсний та умисний характер та були спрямовані на нанесення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть останнього.

При цьому суд наголошує на тому, що відповідно до експертних досліджень, зокрема Висновку додаткової судово-медичної експертизи № 206/1 від 17 квітня 2020 року, всі виявлені тілесні ушкодження утворилися в один часовий проміжок, незадовго до настання смерті особи та не характерні для їх утворення внаслідок падіння на площині (з висоти власного росту, з положення стоячи на ногах), як з наданим тілу прискоренням, так і без такого, з подальшим ударом об тверду поверхню. Між отриманою тупою травмою шиї, яка супроводжувалася ушкодженням рефлексогенної зони (ділянка каротидного синуса зліва), та настанням смерті потерпілого існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Разом із тим, надаючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_17 , свідків: ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , іншим матеріалам кримінального провадження в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що якби ОСОБА_17 бажав реального вирішення конфлікту, що виник між ним та потерпілим, не мав наміру спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_18 , розуміючи та стверджуючи, що останній поводився агресивно, перебував в стані алкогольного сп`яніння, який мав фізичну перевагу, при цьому поводив себе вкрай невідповідно та некоректно відносно ОСОБА_21 , враховуючи, що за суб`єктивною думкою ОСОБА_17 , останній нібито контролював ситуацію, оскільки мало випив, обвинувачений об`єктивно не був позбавлений реальної можливості припинити, а не розпалювати конфлікт як фактично й відбулося, залишити заклад, викликати його працівників для вжиття відповідних заходів, або ж працівників поліції. Проте цього не зробив без поважних та вагомих на те причин, що надає суду підстави стверджувати, що дії останнього мали умисний характер на спричинення потерпілому тих тілесних ушкоджень, які й перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю останнього, тобто тяжкими наслідками у даному кримінальному провадженні.

Поведінка обвинуваченого, як до початку активної фази конфлікту, безпосередньо під час нього, так і після, дає суду підстави стверджувати про його сфокусованість саме на потерпілому, адже дії, місцезнаходження інших осіб, з якими у той вечір відпочивав ОСОБА_17 , останній переважно не пам`ятає та не може пояснити. Так, суд констатує наявні суперечності в показаннях обвинуваченого відносно перебування/відсутності ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, який нібито і знаходився в приміщенні кафе-бару, вживав спиртні напої, проте жодної активної участі, зі слів обвинуваченого, у захисті своєї ж цивільної дружини ОСОБА_21 , як в приміщенні кафе-бару, так і на вулиці не приймав. Розмови чи конфлікту між ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та потерпілим обвинувачений не бачив, у тому числі і того, що останній наносив якісь тілесні ушкодження ОСОБА_18 .. Яким чином між ОСОБА_18 та ОСОБА_17 опинилась саме жінка на ім`я ОСОБА_22 , та куди у подальшому вона поділась, де на той момент перебували свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , обвинувачений також суду пояснити не зміг.

При цьому суд також звертає свою увагу на подальшу поведінку обвинуваченого та проявлену ним байдужість відносно стану потерпілого ОСОБА_18 , враховуючи, що ОСОБА_17 , з його ж показань, не переконався у якому стані знаходився потерпілий, не помітив наслідків тілесних ушкоджень, що були завдані останньому, у тому числі очевидних візуальних слідів крові як на потерпілому і поблизу його тіла, так і на собі; не з`ясував у інших осіб, що саме відбулось, та чи вчинив він якісь протиправні дії відносно потерпілого, не викликав ні екстреної медичної допомоги, якої ж і сам потребував, з огляду на наявність скарг щодо сильного болю в області щелепи зліва, головного болю та запаморочення, ні працівників поліції, задля з`ясування обставин, учасником яких він став, за умови його абсолютної непричетності до вказаних подій, за його ж версією.

Суд констатує, що обвинувачений з місця скоєння кримінального правопорушення зник, адекватно і свідомо розуміючи, що є причетним до вказаної події, у матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження дійсного виклику швидкої допомоги для сина ОСОБА_20 .. Суд також бере до уваги й те, що ні ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, що був бригадиром обвинуваченого та з «невідомих» підстав поїхав з ним та ОСОБА_20 , ні сам ОСОБА_17 не повідомили роботодавця з приводу причин їх відсутності на робочому місці, достеменно знаючи та наголошуючи неодноразово в суді про те, що на заводі плануються важливі ремонтні роботи. Судом також враховано те, що ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , хоч нібито і збирались їхати до сина останньої, проте не мали при собі коштів, тому за таксі платив безпосередньо ОСОБА_19 , який очевидно теж тікав разом із ними з місця скоєння злочину та міста, в якому це відбулося.

З огляду на викладене суд констатує, що враховуючи обставини вчинення злочину, встановлені судом, зокрема характер вчинених ОСОБА_17 дій, локалізацію тілесного ушкодження, що утворилось від однократної ударної дії тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути кисть стиснута в кулак, ребро кисті, з місцем прикладання травмуючої сили у життєво важливу ділянку тіла людини ліву передньо-бокову поверхню шиї, зважаючи на те, що обвинувачений не зазнав жодного суспільно небезпечного посягання достатньої інтенсивності з боку потерпілого, подальша, цілеспрямована та логічно послідовна поведінка обвинуваченого, а саме: останній з місця скоєння злочину зник, враховуючи, що був обізнаний та в повній мірі сприймав обставини того вечора, зокрема тяжкий, критичний стан потерпілого, не викликав ні швидкої допомоги, ні працівників поліції, поспіхом зібравши речі, намагався виїхати з міста, містили не тільки реальну загрозу для життя потерпілого, а й спричинили суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_18 ..

На думку суду, мотивом нанесення обвинуваченим ОСОБА_17 потерпілому ОСОБА_18 декількох ударів руками, стиснутими в кулак, у ділянку обличчя, тулубу та одного удару в область шиї, що спричинили останньому тілесні ушкодження, а саме: у вигляді: закритої травми шиї зліва з розлитим крововиливом по ходу судинно-нервового пучка зліва, переломом лівого великого рога під`язикової кістки та лівого верхнього рога щитоподібного хряща з крововиливами в оточуючі м`які тканини, крововиливом в м`які тканини шиї зліва, синцем на лівій передньо-боковій поверхні шиї, що супроводжувалось ушкодженням рефлексогенної зони (ділянка каротидного синуса зліва) і ускладнилась рефлекторною зупинкою серця, від яких останній помер на місці, на думку суду, є саме раптово виникла неприязнь до загиблого під час конфлікту як в приміщенні кафе-бару, так і на вулиці, бажання обвинуваченого спричинити шкоду (розправитись) з потерпілим.

При цьому, між отриманою травмою шиї, яка супроводжувалась ушкодженням рефлексогенної зони (ділянка каротидного синуса зліва), та настанням смерті потерпілого існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, відповідно до Висновку судово-медичної експертизи № 206 від 09 квітня 2020 року (т. 4 а. с. 202-205).

При цьому, для суду є очевидним те, що обвинувачений ОСОБА_17 з огляду на обставини залишення ним місця скоєння злочину, зокрема останній, з його ж слів, не переконався у стані потерпілого ОСОБА_18 , працівників екстреної медичної допомоги або ж поліції особисто не викликав, а тому до наслідків вчиненого ним діяння, у вигляді смерті потерпілого, поставився з необережною формою вини, у виді злочинної самовпевненості, адже, маючи відповідний життєвий досвід, чудову фізичну підготовку, спостерігаючи як потерпілий лежить на асфальті без жодних ознак життя, передбачав можливість їх настання, проте, будучи достеменно обізнаним у тому, що допомогу викликали треті особи, легковажно розраховував на їх відвернення.

Для суду є очевидним те, що під час скоєння кримінального правопорушення для ОСОБА_17 було визначальним не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитись), а тому в діях обвинуваченого вбачаться всі ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Отже, суд, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про вчинення злочину ОСОБА_17 за викладених вище обстави та спрямованість його умислу на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_18 ..

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_17 суд згідно з вимогами ст. ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує тяжкість вчиненого ОСОБА_17 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_17 , у силу ст. 89 КК України, раніше не судимий, судом при призначенні останньому покарання враховано також характеристику його особи, у тому числі, що останній згідно Довідки КП « ІНФОРМАЦІЯ_35 » №2287 від 31 березня 2020 року психіатричною допомогою до лікаря-психіатра не звертався (т. 5 а. с. 147); відповідно до Довідки ІНФОРМАЦІЯ_36 від 23 травня 2023 року 870/23ПММЧ/ПО-23 стан здоров`я ОСОБА_17 , який характеризується як задовільний (т. 6, а. с. 153); його поведінку, як під час скоєння правопорушення, так і після цього, ставлення до скоєного, яке, на думку суду, не є проявом усвідомлення суспільної небезпечності наслідків своїх діянь та намаганням применшити суспільну небезпечність своїх протиправних дій та себе як особи, що їх вчинила, конкретні обставини справи, за яких обвинувачений, фактично безпідставно, умисно заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження, що призвело до його смерті, свідомо з місця скоєння кримінального правопорушення зник, з метою переховування від правоохоронних органів, адекватно розуміючи, що є причетним до вказаної події та що стан потерпілого є критичним, не викликав ані швидкої допомоги для спасіння життя останнього, ані поліції для встановлення дійсних причетних, за його версією, безпосередньо ОСОБА_19 , який був присутній на місці події.

Впродовж судового розгляду обвинувачений ніяким чином свою провину не спокутав, не зробив належних висновків щодо своєї протиправної поведінки, у скоєному не розкаявся, жодних вибачень потерпілій не висловлював.

За час розгляду справи у суді заподіяна потерпілій шкода ОСОБА_17 взагалі не відшкодована.

Згідно Акту судово-психіатричного експерта № 151 від 08 квітня 2020 року ОСОБА_17 на даний час будь-якими хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, не виявляє ознак недоумства чи іншого хворобливого розладу психічної діяльності У період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, ОСОБА_17 не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності. У вказаний період часу ОСОБА_17 міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_17 під дію ч.2, ч.3 ст. 19 та ст. 20 КК України не підпадає. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Яскраво виражених індивідуально-психологічних особливостей, які б могли суттєво вплинути на його поведінку під час вчинення інкримінованого йому протиправного діяння ОСОБА_17 не виявляє. На момент вчинення інкримінованого йому діяння, дії ОСОБА_17 були цілеспрямованими, не носили характеру автоматизованих, стереотипних (т. 5 а. с. 72-79).

Відповідно до Характеристики з місця роботи ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОСОБА_17 з грудня 2019 року працює на посаді слюсаря-ремонтника та проявив себе як дисциплінований працівник, надійний помічник майстра дільниці і кваліфікований фахівець. Зарекомендував себе позитивно, як сумлінний та працьовитий робітник, що здатний вирішити поставлені перед ним завдання. У колективі користується повагою, допомагає у вирішенні виробничих завдань. За характером спокійний та врівноважений. Дисциплінарних стягнень не мав, трудової дисципліни не порушував. Разом із тим у матеріалах справи міститься Лист за вих. №20 від 16 червня 2020 року адміністрації товариства до слідчого, що здійснював досудове розслідування кримінального провадження з приводу того, що ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, з 10 березня 2020 року та по дату направлення листа, на робочому місці не з`являлись, про причини їх відсутності роботодавця не повідомили (т. 5 а. с. 143 -145).

Судом не виявлено як обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_17 , відповідно до ст. 66 КК України, так й обставин, що його обтяжують, відповідно до ст. 67 КК України.

Суд, з урахуванням вищевикладеного, а також інших обставин, що впливають на міру покарання ОСОБА_17 , у тому числі умов виховання обвинуваченого, який був молодшою дитиною з трьох від другого шлюбу матері, виріс без батька, навчався в школі-інтернаті, мав низьку успішність та у подальшому не закінчив навчання в ІНФОРМАЦІЯ_37 за фахом слюсар з ремонту радіоапаратури, у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, а також думки потерпілої, яка наполягала на суворій мірі покарання, нестабільної, зухвалої поведінки самого обвинуваченого під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження, неодноразових порушень ним дисципліни та наявність зауважень з боку суду на такі дії останнього, що дає можливість суду прийти до висновку про виправлення, перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів як самим ОСОБА_17 , так і іншими особами, а також соціальної реабілітації останнього, що неможлива без ізоляції від суспільства та необхідність призначення останньому покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, за якою він і обвинувачується, яке не може бути визначене судом в розмірі нижньої її межі, оскільки є недостатнім з урахуванням в сукупності усіх обставин, які враховуються судом та впливають на міру покарання останнього, що наведені вище у даному вироку.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 ст. 127 КПК України визначено, що шкода завдана кримінальним правопрушенн6ям або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У рамках кримінального провадження потерпілою ОСОБА_13 заявлено цивільний позов про стягнення завданої злочином матеріальної шкоди, що полягає у витратах, понесених на поховання її чоловіка ОСОБА_18 , на суму 42 141 грн та моральної шкоди, що завдана їй внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_17 , у результаті яких остання втратила близьку їй людину, єдиного годувальника сім`ї чоловіка ОСОБА_18 , що призвело до зміни укладу її життя, у розмірі 500 000 грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд також керується ст. 128 КПК України, ст. ст. 23, 1166 - 1168 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» та постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з якою, з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні, а також враховує п. 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року (№ 752/17832/14-ц), згідно з яким, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

При цьому суд виходить з установленого законом правила про те, що майнова шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Зважаючи на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_17 у спричиненні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, що призвело до його смерті, суд вважає доведеним і факт заподіяння ОСОБА_13 матеріальної шкоди, враховуючи, що матеріали справи містять докази (чеки), на підтвердження понесених витрат на поховання загиблого ОСОБА_18 , на суму 42 141 грн (т. 1 а. с. 58-61), та вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_17 на користь потерпілої ОСОБА_13 матеріальну шкоду саме в такому розмірі.

В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди на вищезазначену суму потерпіла вказала, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_17 вона втратила свого чоловіка ОСОБА_18 , основного годувальника сім`ї, що призвело до зміни укладу її життя, на підставі чого вона зазнала важких моральних страждань, залишилася самотньою, погіршився стан її здоров`я. Додатковий дискомфорт потерпілій був спричинений необхідністю тривалого особистого відвідування органу досудового розслідування та суду, звернення за наданням правової допомоги, збору та підготовки необхідних документів.

Суд констатує, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_17 , вина якого беззаперечно доведена, потерпілій спричинена моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, психічних переживаннях, отриманням негативних емоцій внаслідок поховання чоловіка, порушенням звичного устрою і ритму життя, сильного емоційного потрясіння, постійного стресового стану, усвідомленням неправомірності дій обвинуваченого, погіршенням психо-емоційного здоров`я, втратою стану спокою, та приходить до переконання про повне задоволення позовних вимог в сумі 500 000 грн, що в цілому відповідає вимогам розумності і справедливості заподіянню шкоди вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, на підставі чого, з обвинуваченого ОСОБА_17 на користь потерпілої ОСОБА_13 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 500 000 грн.

Процесуальні витрати по матеріалах кримінального провадження становлять витрати на залучення експертів: ІНФОРМАЦІЯ_38 при проведенні судової експертизи 817, 25 грн; ІНФОРМАЦІЯ_39 при проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи 40 091, 69 грн, що підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_17 на користь держави.

Арешти, що накладені: ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_12 від 23 березня 2020 року (справа №534/351/20, провадження №1-кс/534/109/20), ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_12 від 23 березня 2020 року (справа №534/351/20, провадження №1-кс/534/110/20), ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_12 від 23 березня 2020 року (справа №534/351/20, провадження №1-кс/534/111/20), ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_15 від 17 квітня 2020 року (справа №534/351/2020, провадження №1-кс/554/5385/2020, №1-кс/534/108/2020) підлягають скасуванню.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_17 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_17 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 09 березня 2020 року.

Зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_17 з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення, час його тримання під вартою у зв`язку з обранням щодо нього цього запобіжного заходу, з 11 березня 2020 року по 23 червня 2025 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду в сумі 42 141 грн, та моральну шкоду в сумі по 500 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_17 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у розмірі 40 908, 94 грн.

Арешти, що накладені: ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_12 від 23 березня 2020 року (справа №534/351/20, провадження №1-кс/534/109/20), ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_12 від 23 березня 2020 року (справа №534/351/20, провадження №1-кс/534/110/20), ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_12 від 23 березня 2020 року (справа №534/351/20, провадження №1-кс/534/111/20), ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_15 від 17 квітня 2020 року (справа №534/351/2020, провадження №1-кс/554/5385/2020, №1-кс/534/108/2020) скасувати.

Речові докази:

- зв`язку ключів у кількості 10 штук, які поміщено до поліетиленового пакету НПУ №INZ 1070143, шкіряний гаманець в якому виявлено шість купюр номіналом по 20 грн., п`ять купюр номіналом по 1 грн., шість купюр номіналом по 10 грн., одну купюру номіналом 200 грн.,які поміщено до поліетиленового пакету НПУ №INZ 1070116,; шість пластикових карток, дві пластикові карти « ІНФОРМАЦІЯ_10 » № 624609 та « ІНФОРМАЦІЯ_11 » № 405157 на ім`я ОСОБА_18 та які разом вказаним гаманцем вилучено до поліетиленового пакету НПУ №INZ 1070141; дві пачки цигарок «ROTHMANS» та дві запальнички чорного і фіолетового кольору марки «CRIKET»які було вилучено до поліетиленового пакету НПУ №INZ 1070142,; мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі «GALAXY J7 NEO» золотистого кольору в прозорому силіконову чохлі, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 який було вилучено до поліетиленового пакету НПУ №INZ 1070189 повернути за належністю потерпілій ОСОБА_13 ;

- чоботи шкіряні синього кольору зі шнурками жовтого кольору; куртка зимова синього кольору; брюки джинсові синього кольору; ремінь шкіряний чорного кольору; кофта світло сірого кольору; труси чоловічі чорного кольору, що належали потерпілому ОСОБА_18 повернути за належністю потерпілій ОСОБА_13 ;

- кросівки синього кольору з білою підошвою та червоною вставкою в районі п`яти марки «ІА» зі слідами РБК, які належать ОСОБА_19 , зберігати у визначеній камері зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_26 ;

- кросівки шкіряні чорного кольору, кофту з капюшоном сірого кольору, спортивні штани чорного кольору, які належать ОСОБА_17 , - повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_17 ;

- СД-диск з відеозаписом, наданий потерпілою ОСОБА_13 залишити у матеріалах кримінального провадження;

- змив з плями крові на площині 27?12 см та контрольний змив, змив з плями крові на площині 15?10 см та контрольний змив, змив з кісті лівої руки ОСОБА_18 та контрольний змив знищити.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_17 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Повний текст вироку виготовлений 23 червня 2025 року.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави ОСОБА_1